Справа № 307/1667/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

10 лютого 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Джуги С.Д., Кожух О.А.
за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Карасьова Людмила Анатоліївна, на заочне рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2024 року, ухвалене головуючою суддею Стецюк М.Д., в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб ОСОБА_3 , Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про виключення запису про батька дитини 

встановив:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третіх осіб ОСОБА_3 , Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про виключення запису про батька дитини.
Позовні вимоги вмотивував тим, що з 2006 року позивач та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах. Стосунки між сторонами були неоднозначні: через різні погляди на життя між ними постійно виникали конфлікти, а тому їх життя складалося то з примирень, то з розлучень. У цей конфліктний період життя у ОСОБА_3 народилося троє дітей: 
- донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 23 січня 2008 року складено відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області відповідний актовий запис №35, 
- син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 08 липня 2016 року виконавчим комітетом Ворзельської селищної ради міста Ірпеня Київської області складено відповідний актовий запис №22, 
- донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 28 липня 2017 року виконавчим комітетом Ворзельської селищної ради міста Ірпеня Київської області складено відповідний запис №26.
Батьком всіх трьох дітей у свідоцтвах про народження вказаний відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно вимог ст.122 СК України, так як з 15 вересня 2005 року і по сьогодні між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 існує зареєстрований шлюб і не був розірваний між ними в законному порядку. 
Діти ОСОБА_3 та позивач проживають та зареєстровані за одною адресою в АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади та копіями паспортів сторін. Через нестійкі стосунки з ОСОБА_3 позивач мав постійні сумніви щодо батьківства відносно її дітей, тому змушений був звернутися до спеціалізованої установи для встановлення біологічного батьківства, а саме до медичного центру «Мати та дитина». За результатами дослідження ДНК на встановлення біологічного батьківства від 08 травня 2023 року за №781, №782, та №783 біологічним батьком всіх трьох дітей ОСОБА_3 є саме позивач по справі - ОСОБА_1 . 
Відтак, позивач, будучи біологічним батьком зазначених дітей, про що він дізнався саме 08 травня 2023 року з ДНК досліджень, вважає, що у свідоцтвах про їх народження він повинен бути вказаний як батько із виключенням запису про батька - відповідача по справі, а діти мають носити його прізвище « ОСОБА_7 », про що необхідно внести зміни до актових записів про їх народження.
Враховуючи викладене ОСОБА_1 просив суд виключити запис про ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , як батька дитини з актових записів: №35, складеного 23 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іранського міського управління юстиції Київської області, про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; №22, складеного 08 липня 2016 року Виконавчим комітетом Ворзельської селищної ради міста Ірпеня Київської області, про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; №26, складеного 28 липня 2017 року Виконавчим комітетом Ворзельської селищної ради міста Ірпеня Київської області, про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати батьком цих дітей ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначивши дані відомості про батька в актовому записі про народження дітей. Змінити прізвище дітей з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_7 ».

Заочним рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Карасьова Л.А., подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.
У своїх доводах посилається на те, що за результатами дослідження ДНК на встановлення батьківства, біологічним батьком всіх трьох дітей є позивач. Діти та ОСОБА_3 проживають разом з ним, він піклується про них як батько, то саме в інтересах дітей бажає встановити батьківство.
Вважає безпідставним визнання результатів дослідження ДНК на встановлення батьківства щодо дітей неналежним доказом. Оскільки ОСОБА_3 визнається той факт, що біологічним батьком є саме позивач і ОСОБА_2 , не заперечував той факт, що він не є батьком дітей, а тому підстав для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи не має.
Крім того, судом не прийнято до уваги докази місця реєстрації дітей та ОСОБА_3 , які разом проживають. 

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 між відповідачем ОСОБА_2 та третьою стороною ОСОБА_3 зареєстровано шлюб 15 вересня 2005 року у виконавчому комітеті Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатській області, за актовим записом №49 (а.с.9).
ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_4 , про що було зроблено відповідний актовий запис за № 35 та відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 15 лютого 2023 року, батьком якого зазначено громадянина України – ОСОБА_2 , а матір`ю – ОСОБА_3 (а.с.10).
ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_5 , про що було зроблено відповідний актовий запис за № 22 та відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 11 жовтня 2016 року, батьком якого зазначено громадянина України – ОСОБА_2 , а матір`ю – ОСОБА_3 (а.с.11).
ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася ОСОБА_6 , про що було зроблено відповідний актовий запис за № 26 та відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого виконавчим комітетом Ворзельської селищної ради міста Ірпеня Київської області 28 липня 2017 року, батьком якого зазначено громадянина України – ОСОБА_2 , а матір`ю – ОСОБА_3 (а.с.12).
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 13 лютого 2023 року та 06 квітня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 14-16).
Згідно результату дослідження ДНК на встановлення біологічного батьківства №781, 782, 783 від 08 травня 2023 року встановлено, що вірогідність того, що біологічним батьком дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є позивач ОСОБА_1 , становить 99,999999% (а.с.17-23).

Суд першої інстанції визнав результати дослідження №781, №782, №783, складені 08 травня 2024 року неналежним доказом та такими, що не можуть вважатися висновком експерта в розумінні ст. 102 ЦПК України.
Враховуючи викладене, підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути саме висновок судової експертизи, а не результати дослідження, проведенні приватною лабораторією, пр. цьому клопотань про призначення судово-генетичної чи судово-імунологічної експертизи, позивачем не заявлено.
Інших доказів, для підтвердження кровного споріднення з дітьми ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та доказів про їх спільне проживання, позивачем не надано.

Однак, колегія суддів вважає такий висновок суду передчасним, виходячи з наступного.
Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно зі ст. 52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.
Частиною 1 ст. 2 СК України встановлено, що СК України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.
Згідно з ч. 1-3 ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.
Положеннями ч. 1, 9, 10 ст. 7 СК України закріплено загальні засади регулювання сімейних відносин та визначено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша).
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Згідно ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. ст. 122 та 125 цього Кодексу.
У ст. 125 СК України передбачено, що, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
У ч. 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство (ст. 129 ЦК України).
Отже, передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною.
У ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.
У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі N 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ч. 2 ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
Європейський суд з прав людини зауважив, що в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, N 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009 року).
У даному випадку колегією суддів встановлено, що за висновком молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/111-25/41462-БД від 02.09.2025 року, в якій учасників ідентифіковано, ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ймовірно є біологічним батьком дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999 %.
Тобто, у даному випадку, факт батьківства ОСОБА_1 є доведеним належними та достовірними доказами, не спростований відповідачем, що свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог.
Національні органи влади, дозволяючи або відхиляючи позов про встановлення батьківства, користуються дискреційними повноваженнями, спрямованими на захист найкращих інтересів дитини та збалансування інтересів як дитини, так і передбачуваного біологічного батька, що не суперечить гарантіям, які містяться у ст. 8 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Krisztian Barnabas Toth v. Hungary», N 48494/06, 12.02.2013 року, § 33).
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч. 8 ст. 7 СК України).
У справі «Йевремович проти Сербії» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява N 3150/05, п. 109, рішення ЄСПЛ від 17.05.2007 року).
Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 року (заява N 2091/13), ЄСПЛ наголосив на необхідності вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини по справі та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, при цьому не врахував якнайкращі інтереси дітей. 
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.
Таким чином колегія суддів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, прийнявши до уваги відсутність заперечень стосовно них, оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшла висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відтак, апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку з приводу того, що вимоги апеляційної скарги знайшли своє доведення, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зважуючи на викладене та керуючись нормами статей 367, 369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Карасьова Людмила Анатоліївна, задовольнити.
Заочне рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2024 року, скасувати та ухвалити судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в місті Ірпінь, Київська область, про що складено актовий запис № 35. 
Виключити з актового запису про народження за № 35, складеного 23 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 як батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зазначивши в такому батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 . Змінити прізвище дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_7 ».
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в місті Київ, про що складено актовий запис № 22. 
Виключити з актового запису про народження за № 22, складеного 08 липня 2016 року виконавчим комітетом Ворзельської селищної ради міста Ірпеня Київської області відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 як батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зазначивши в такому батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 . Змінити прізвище дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_7 ».

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилась в місті Ірпінь, селище Ворзель, про що складено актовий запис № 26. 
Виключити з актового запису про народження за № 26, складеного 28 липня 2017 року виконавчим комітетом Ворзельської селищної ради міста Ірпеня Київської області відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 як батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та зазначивши в такому батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 . Змінити прізвище дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_7 ».
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови суду складено 19 лютого 2026 року.
Головуючий: 
Судді: