ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 489/3488/25 Головуючий в І інстанції: Рядча Т.І. 
Номер провадження: 22-ц/819/830/26    Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року         м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,
суддів: Воронцової Л.П.,
Склярської І.В.,
секретар Середюк О.О., 

учасники справи: 
позивачка – Приватне підприємство "Миколаїв кружка";
відповідачка – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Миколаїв кружка" на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 березня 2026 року, ухвалене у складі судді Рядчої Т.І. в м. Херсоні, дата складення повного рішення – не зазначено, у справі за позовом Приватного підприємства "Миколаїв кружка" в особі керівника Ковальової Наталії Олександрівни до ОСОБА_1 про визнання недостовірною та неправдивою інформацію, видалення інформації та стягнення моральної шкоди, 

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги 

05 травня 2025 року позивач Приватне підприємство "Миколаїв кружка" в порядку самопредстиавництва звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив:
--- визнати недостовірною та неправдивою, яка принижує ділову репутацію, інформацію про ПП "Миколаїв кружка" у вигляді фактичних тверджень, що була поширена ОСОБА_1 у мобільному застосунку (телеграм-каналі) Telegram у групі HoReCa_Mykolaiv чорний список: "Вот они!!! Возле суда. Мне уже полтора месяца выплачивают мою зп после моего увольнения. Мало того, что там воду списывают, так еще и стики сахара, которые стоят в открытом доступе для людей (хотя говорят, что ни в коем случае списываться ничего не будет) контент в инстаграм делай, убирай, придумывай новое меню, обучай стажеров, заноси все цветочки и стулья, завлекай гостей, а взамен просто СПАСИБО. Зп должна быть 700 ставка, но минус налог, минус списание (стаканы, сахар, МЕШАЛОЧКИ, кофе, вода с кофе машины, пыль с витрины, воздух) получается 450-500. Десерты они пекут сами, но если больше 3-х дней стоят, просто ставят скидку 30% и все. В конце недели все списание забирают себе домой… и много всяких нюансов. Работать там было ошибкой всей моей жизни, нигде такого отношения к своим сотрудникам я не видела. Дно.";
--- зобов`язати ОСОБА_1 видалити, а у разі технічної неможливості видалення цієї інформації, спростувати недостовірну та неправдиву інформацію, що принижує ділову репутацію про ПП "Миколаїв кружка", шляхом оприлюднення спростування у мобільному застосунку Telegram у групі HoReCa_Mykolaiv інформації, яка була оприлюднена, а саме зазначення "інформація, яка була зазначена відносно ПП "Миколаїв кружка", є недостовірною та необґрунтованою"; 
--- стягнути з ОСОБА_1 на користь ПП "Миколаїв кружка" відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 15 000,00 грн.

Позов обґрунтований наступним.
26.04.2025 директору ПП "Миколаїв кружка" почали телефонувати знайомі керівники інших підприємств, в тому числі й контрагенти, та повідомляти про негативний вказаний допис щодо підприємства у мобільному застосунку Telegram у групі HoReCa_Mykolaiv, що залишила відповідачка, яка донедавна працювала у позивача. 
Позивач переконаний, що зазначена інформація не відповідає дійсності, має негативний характер, що призвело до втрати ділових партнерів, зниження довіри серед клієнтів, погіршення репутації підприємства на ринку, складності в пошуку майбутніх працівників. Вказана інформація була доведена до великого кола осіб, оскільки зазначений телеграм-канал має 47 000 підписників.
Згідно допису в телеграм-каналі відповідачкою зазначено, що їй обіцяли ставку 700 грн, проте це не відповідає дійсності, оскільки відповідно до контракту з працівником від 21.01.2025 за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, працівнику встановлюється ставка у розмірі 8 350 грн в місяць зі ставкою податку згідно чинного законодавства.
Обов`язки працівника ПП "Миколаїв кружка" регламентуються Правилами внутрішнього трудового розпорядку. До них входять, зокрема: підтримувати своє робоче місце та прилеглу територію (у разі необхідності або за домовленістю із роботодавцем) у чистоті протягом усього робочого дня (п.3.3); брати участь у професійному навчанні інших працівників, зокрема стажерів з метою передачі досвіду та знань (п.3.4); не розголошувати комерційну та іншу конфіденційну інформацію, в тому числі й після звільнення з посади (п.3.5); при можливості розповсюджувати (у соціальних мережах та/або на будь-яких інших платформах, які не заборонені законодавством) інформацію про магазин, асортимент якісну продукцію, затишну атмосферу (п.3.6); проводити інвентаризацію тих товарів (напоїв, продуктів харчування), у яких закінчився та/або закінчується кінцевий термін споживання (п.3.8); надавати поради роботодавцю (у разі можливості) щодо зміни меню запропонованої продукції та/або покращення його, та/або інші поради, які можуть покращити якість товарів/наданих послуг. 
Отже, відповідачку було проінформовано про умови та обов`язки, які вона повинна виконувати та дотримуватися на робочому місці. 
Вважає, що діями відповідачки позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у принижені ділової репутації юридичної особи. Моральна шкода оцінена в розмірі 15000,00 грн.

Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 07.05.2025 позовну заяву ПП "Миколаїв кружка" до ОСОБА_1 передано на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області за територіальною підсудністю.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.06.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

В судове засідання відповідачка не з`явилася, відзиву на позов не надала.

Суд розглянув справу за відсутності її учасників.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03 березня 2026 року у задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до суду надано фотознімок телефона із зображенням допису в групі "Чорний список" наступного змісту: "Вот они!!! Возле суда. Мне уже полтора месяца выплачивают мою зп после моего увольнения. Мало того, что там воду списывают, так еще и стики сахара, которые стоят в открытом доступе для людей (хотя говорят, что нив коем случае списываться ничего не будет) контент в инстаграм делай, убирай, придумывай новое меню, обучай стажеров, заноси все цветочки и стулья, завлекай гостей, а взамен просто СПАСИБО. Зп должна быть 700 ставка, но минус налог, минус списание (стаканы, сахар, МЕШАЛОЧКИ, кофе, вода с кофе машины, пыль с витрины, воздух) получается 450-500. Десерты они пекут сами, но если больше 3-х дней стоят, просто ставят скидку 30% и все. В конце недели все списание забирают себе домой… и много всяких нюансов. Работать там было ошибкой всей моей жизни, нигде такого отношения к своим сотрудникам я не видела. Дно.". Однак, як вказав суд, даний допис неможливо ідентифікувати за часом створення та авторством; на час розгляду справи всі дописи в мобільному застосунку Telegram у групі HoReCa_Mykolaiv видалені. А тому, як зазначив суд, позивачем не надано до суду належних доказів, які б беззаперечно вказували на те, що автором публікації дійсно була ОСОБА_1 . На думку суду, те, що відповідачка була найманим працівником позивача та була звільнена, не є доказом її причетності до написання зазначеного посту. Як вказав суд, якщо у позивача були підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, він мав право звернутися до суду із заявою про забезпечення доказів в порядку статті 116 ЦПК України, однак не зробив цього. Відтак, на думку суду, враховуючи, що позивачем не надано належних доказів того, що саме діями відповідачки розповсюджено інформацію, яка, на думку позивача, принижує ділову репутацію юридичної особи, відсутні підстави для задоволення позову.

На вказане рішення позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати й ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про спростування недостовірної та неправдивої інформації, яка поширена в мережі Інтернет та яка завдала шкоди діловій репутації, стягнення моральної шкоди задовольнити повністю. При цьому скаржник послався на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Зокрема, вказав, що, дійшовши висновку про відсутність належних та допустимих доказів того, що саме Відповідач є автором спірного допису, суд першої інстанції не врахував того, що у Позивача наявний доказ, який не був поданий до суду під час розгляду справи, а саме – відеозапис, на якому чітко та об`єктивно зафіксовано сторінку, з якої розміщено відповідний допис. На відео, яке долучене до цієї апеляційної скарги, містяться ідентифікуючі дані Відповідача, а саме фотографія відповідача, ім`я " ОСОБА_2 ", дата народження, номер мобільного телефону, електронна адреса, а отже сукупність зазначених даних беззаперечно свідчить про належність відповідної сторінки саме відповідачу, а відтак підтверджує факт розміщення ним спірного допису.
Також зазначив, що вказаний доказ не був поданий до суду першої інстанції під час розгляду справи з об`єктивних та поважних причин, так як: 
--- позивач не був впевнений у технічній можливості подання відеодоказу через систему "Електронний суд"; 
--- позивач вважав, що вже надані докази (зокрема скріншоти допису) є достатніми для підтвердження обставин справи; 
--- директор позивача мав намір брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та надати відповідні пояснення і додаткові докази безпосередньо суду, однак у зв`язку з численними відключеннями електроенергії, а також необхідністю забезпечення безперервної господарської діяльності підприємства в умовах таких відключень, не мав можливості реалізувати своє процесуальне право на участь у судовому засіданні; 
--- позивачем було подано до суду заяву (вх. № 4662/26-Вх, дата 19.01.2026р.) про розгляд справи без його участі, в якій прямо зазначено, що у разі виникнення у суду будь-яких питань або необхідності надання додаткових доказів, документів чи пояснень, позивач без зволікань надасть такі докази.
При цьому зазначив, що в порушення п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд не скористався своїм правом на витребування доказів та не звернувся до позивача із відповідними запитами, що призвело до неповного з`ясування обставин справи. Зазначив, що принаймні суд першої інстанції, у разі виникнення сумнів щодо того, що саме відповідач є автором спірного допису, міг ухвалою попрохати/зобов`язати надати суду пояснення та/або докази цього, проте суд першої інстанції позбавив можливості позивача надані усі наявні та можливі докази, які необхідні були суду для винесення законного та обґрунтованого рішення.
Скаржник послався на постанову Верховного Суду від 24 липня 2024 року у справі № 646/857/18 щодо прийняття нових доказів судом апеляційної інстанції, в якій зазначено, що суд апеляційної інстанції вправі досліджувати нові докази у разі, якщо їх неподання до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами, обов`язок доведення яких покладається на особу, що їх подає. Таке правове регулювання спрямоване на забезпечення реальної змагальності сторін та недопущення зловживання процесуальними правами.
Також вказав, що у цій справі принцип змагальності фактично не був дотриманий. Відповідач не висловив свою думку щодо тих доказів, які надав позивач, не подав відзив, заяви чи будь-які клопотання, з яких можна було б встановити його правову позицію, заперечення проти позову або оцінку доказів та/або доводів, наданих позивачем. За таких обставин позивач був об`єктивно позбавлений можливості належним чином реалізувати свої процесуальні права, зокрема щодо подання додаткових доказів на спростування можливих заперечень відповідача. На думку скаржника, фактично відсутність будь-якої процесуальної активності відповідача створила ситуацію правової невизначеності, за якої позивач не знав і не міг знати, які саме обставини можуть бути поставлені під сумнів чи які докази потребують додаткового підтвердження. Як зазначив скаржник, така ситуація є поважною причиною неподання відповідних доказів до суду першої інстанції у розумінні усталеної судової практики.
Позивач вважає, що недотримання принципу змагальності та рівності сторін призвело до фактичного обмеження права позивача на справедливий судовий розгляд, що суперечить основоположним засадам цивільного судочинства. З огляду на викладене, вказав позивач, поданий разом з апеляційною скаргою доказ підлягає прийняттю та дослідженню судом апеляційної інстанції, оскільки його неподання раніше було зумовлене об`єктивними та поважними причинами, що не залежали від волі позивача.
Також зазначив, що у справі наявні істотні порушення судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні рішення у справі, адже відповідно до положень ЦПК України, зокрема статей 197, 198, суд у підготовчому засіданні зобов`язаний з`ясувати, чи подані сторонами всі докази, на які вони посилаються, вирішити питання щодо витребування додаткових доказів, встановити строки їх подання, а також забезпечити реалізацію сторонами процесуальних прав. На думку скаржника, невиконання цих дій свідчить про порушення принципів змагальності та рівності сторін; судом першої інстанції не вчинено дії, які були б направлені на з`ясування вказаних вище обставин.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 13.04.2026 року о 08:50 годині, однак учасники справи, які до суду не з`явилися і про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

Позивачем до суду надано фотознімок телефона із зображенням допису в групі "Чорний список" наступного змісту: "Вот они!!! Возле суда. Мне уже полтора месяца выплачивают мою зп после моего увольнения. Мало того, что там воду списывают, так еще и стики сахара, которые стоят в открытом доступе для людей (хотя говорят, что нив коем случае списываться ничего не будет) контент в инстаграм делай, убирай, придумывай новое меню, обучай стажеров, заноси все цветочки и стулья, завлекай гостей, а взамен просто СПАСИБО. Зп должна быть 700 ставка, но минус налог, минус списание (стаканы, сахар, МЕШАЛОЧКИ, кофе, вода с кофе машины, пыль с витрины, воздух) получается 450-500. Десерты они пекут сами, но если больше 3-х дней стоят, просто ставят скидку 30% и все. В конце недели все списание забирают себе домой… и много всяких нюансов. Работать там было ошибкой всей моей жизни, нигде такого отношения к своим сотрудникам я не видела. Дно."

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.4 ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

За ч.1 ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Захист особистих немайнових прав юридичної особи у зв`язку із завідомо неправдивим повідомленням або неумисним повідомленням недостовірної інформації щодо її уповноваженої (посадової чи службової) особи про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" у порядку, передбаченому цим Законом, здійснюється у такому самому обсязі, що і особистих немайнових прав фізичних осіб.

У відповідності до ч.1 ст.201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частинами 3 та 4 ст.12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.13 ЦПК суд розглядає справи, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу у, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 9, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи":
--- відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації;
--- належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Суд апеляційної інстанції вважає, і на це обґрунтовано вказав суд першої інстанції, що зазначений позивачем допис неможливо ідентифікувати за часом створення та авторством; на час розгляду справи всі дописи в мобільному застосунку Telegram у групі HoReCa_Mykolaiv видалені. Відтак, на думку апеляційного суду, позивачем не надано до суду належних доказів, які б беззаперечно вказували на те, що автором публікації дійсно була відповідачка ОСОБА_1 . 

Як правильно зазначив суд першої інстанції, той факт, що відповідачка була найманим працівником позивача та була звільнена, не є доказом її причетності до написання зазначеного посту. 

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано належних доказів того, що саме діями відповідачки розповсюджено інформацію, яка, на думку позивача, принижує ділову репутацію юридичної особи. А тому відсутні підстави для задоволення позову.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам. Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права.

Щодо долучення нових доказів апеляційний суд виходить з такого.

Скаржник просить долучити до матеріалів справи відеозапис, на якому, на думку скаржника, чітко та об`єктивно зафіксовано сторінку, з якої розміщено відповідний допис. Зокрема, на ньому, на думку скаржника, містяться ідентифікуючі дані відповідача, а саме фотографія відповідача, ім`я " ОСОБА_2 ", дата народження, номер мобільного телефону, електронна адреса. Як вказав скаржник, сукупність зазначених даних беззаперечно свідчить про належність відповідної сторінки саме відповідачу, а відтак підтверджує факт розміщення ним спірного допису.

У відповідності до вимог п.п.2-5, 8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити, крім іншого:
--- зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються (пункт 3);
--- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів – зміст позовних вимог щодо кожного з них (пункт 4);
--- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункт 5);
--- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (пункт 8).

Відповідно до ст.83 ЦПК України:
--- позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина 2);
--- відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (частина 3);
--- якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4);
--- у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частина 5);
--- докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8).

Згідно з ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

За положеннями ст.12 ЦПК України ("Змагальність сторін"):
--- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 3);
--- кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4);
--- суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частина 5).

Суд апеляційної інстанції враховує, що позивач у своїй позовній заяві визначив спосіб поновлення своїх прав, виходячи з принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.12, 13 ЦПК України. На обґрунтування позову позивач навів свої доводи, також він зазначив необхідні, на його думку, докази, що підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог. 

За процесуальним законом перевірка обґрунтованості заявлених вимог та визначення способу відновлення порушених прав суд має встановлювати лише на стадії судового розгляду. Крім того, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог, змінити предмет або підстави позову до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання (ч.ч.2 і 3 ст.49 ЦПК України).

У своїй скарзі скаржник вказав, що:
--- в порушення п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд не скористався своїм правом на витребування доказів та не звернувся до позивача із відповідними запитами;
--- суд першої інстанції, у разі виникнення сумнів щодо того, що саме відповідач є автором спірного допису, міг ухвалою попрохати/зобов`язати надати суду пояснення та/або докази цього, проте суд першої інстанції позбавив можливості позивача надані усі наявні та можливі докази, які необхідні були суду для винесення законного та обґрунтованого рішення;
--- директор позивача мав намір брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та надати відповідні пояснення і додаткові докази безпосередньо суду, однак у зв`язку з численними відключеннями електроенергії, а також необхідністю забезпечення безперервної господарської діяльності підприємства в умовах таких відключень, не мав можливості реалізувати своє процесуальне право на участь у судовому засіданні;
--- у цій справі принцип змагальності фактично не був дотриманий, адже відповідач не висловив свою думку щодо тих доказів, які надав позивач, не подав відзив, заяви чи будь-які клопотання, з яких можна було б встановити його правову позицію;
--- за таких обставин позивач був об`єктивно позбавлений можливості належним чином реалізувати свої процесуальні права, зокрема щодо подання додаткових доказів на спростування можливих заперечень відповідача;
--- фактично відсутність будь-якої процесуальної активності відповідача створила ситуацію правової невизначеності, за якої позивач не знав і не міг знати, які саме обставини можуть бути поставлені під сумнів чи які докази потребують додаткового підтвердження;
--- така ситуація є поважною причиною неподання відповідних доказів до суду першої інстанції у розумінні усталеної судової практики.

У цій справі оскаржуване рішення ухвалено за відсутності учасників справи, при цьому позивач просив розглянути справу за його відсутності, а відповідач взагалі до суду не з`явився та жодних звернень не надав, а тому було ухвалено заочне рішення.

Отже, відсутні підстави вважати, що у справі було порушено принцип змагальності сторін, адже позивач надав докази, які, на його думку, є достатніми для підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги; натомість відповідач жодних доказів не надав, як не надав відзиву на позовну заяву, що робити зовсім і не зобов`язаний (це його право з відповідними наслідками).

Посилання позивача на наявність поважних причин неподання відповідних доказів до суду першої інстанції (а саме відсутність будь-якої процесуальної активності відповідача, яка, на думку скаржника, створила ситуацію правової невизначеності, за якої позивач не знав і не міг знати, які саме обставини можуть бути поставлені під сумнів чи які докази потребують додаткового підтвердження) є неспроможними, адже не враховують положення частини 5 ст.12 ЦПК України про те, що суд повинен зберігати об`єктивність і неупередженість, а також положення ст.13 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, що свідчить про те, що суд не може наперед висловлювати свою думку щодо того, чи достатнього доказів надано позивачем, тобто не може до переходу до стадії ухвалення рішення висказати свою думку про недостатність наданих стороною доказів. Протилежне свідчило б про відсутність неупередженості, про надання переваги одній із сторін, про те, що суд стає на бік однієї із сторін, що є неприпустимим. Подання доказів покладається на сторони та інших учасників справи (ч.1 ст.83 ЦПК України). Натомість суд може у визначених випадках витребувати докази (за клопотанням учасника справи у разі неможливості самостійного надання доказів, згідно з ч.1 ст.84 ЦПК України).
За частиною 5 ст.12 ЦПК України суд роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Однак вказане зовсім не означає, що суду повинен вказувати сторонам чи достатньо доказів, які вони надали, для підтвердження тих обставин, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що причини неподання до суду першої інстанції скаржником (позивачем ПП "Миколаїв кружка") долучених до апеляційної скарги доказів (відеозаписи, на яких, на думку скаржника, чітко та об`єктивно зафіксовано сторінку, з якої розміщено відповідний допис) є неповажною, а тому за ч.8 ст.83, ч.3 ст.367 ЦПК України вони не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, як наслідок у задоволенні клопотання позивача про долучення вказаних доказів до справи слід відмовити. 

Висновки суду апеляційної інстанції

Таким чином рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують.
Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на те, що в порушення п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд не скористався своїм правом на витребування доказів та не звернувся до позивача із відповідними запитами і не витребував докази на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме відеозаписи, на яких, на думку скаржника, чітко та об`єктивно зафіксовано сторінку, з якої розміщено відповідний допис. Наслідком чого, як вказав скаржник, було порушення принципу змагальності. 
При цьому апеляційний суд враховує те, що, як вже вказувалось, позивач у своїй позовній заяві визначив спосіб поновлення своїх прав, виходячи з принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.12, 13 ЦПК України. На обґрунтування позову позивач навів свої доводи, також він зазначив необхідні, на його думку, докази, що підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог. При цьому перевірка обґрунтованості заявлених вимог та визначення способу відновлення порушених прав суд має встановлювати лише на стадії судового розгляду. Отже, у цій справі суд не порушив положення статей 12 і 12 ЦПК України, розглянув справу, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства. 
Суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для прийняття нових доказів, враховуючи, що позивач не обґрунтував неможливість їх подання у відповідний строк з причин, що не залежали від нього. Адже враховує, що сам позивач у своїй скарзі зазначив, що він вважав, що вже надані докази (зокрема скріншоти допису) є достатніми для підтвердження обставин справи. Посилання ж скаржника на певні обставини (на те, що директор позивача мав намір брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та надати відповідні пояснення і додаткові докази безпосередньо суду, однак у зв`язку з численними відключеннями електроенергії, а також необхідністю забезпечення безперервної господарської діяльності підприємства в умовах таких відключень, не мав можливості реалізувати своє процесуальне право на участь у судовому засіданні) не є поважними причинами для прийняття нових доказів, оскільки позивач міг у будь-якому випадку заявити відповідне клопотання (або про відкладення справи, або про долучення нових доказів).
Крім того, як такі, що не підтверджені належними доказами, впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не містять в собі підстав для скасування рішення суду першої інстанції, підлягають залишенню поза увагою й інші доводи апеляційної скарги.

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду – без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Миколаїв кружка" залишити без задоволення.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 березня 2026 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови – 13 квітня 2026 року.

Головуючий    _ _ _ _ _ _ _ _ _ _     В.В. Майданік

Судді:     _ _ _ _ _ _ _ _ _ _    Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _  І.В. Склярська