справа № 991/1977/26
провадження №11-сс/991/201/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м.Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03 березня 2026 року про повернення скарги,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного рішення і встановлені судом обставини.
03 березня 2026 року до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність детективів Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), яка, на думку заявника, полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відомостей, викладених у його заяві про кримінальне правопорушення від 12 лютого 2026 року.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03 березня 2026 року скаргу повернуто особі, яка її подала, оскільки вона не підлягає розгляду у Вищому антикорупційному суді у зв`язку з її непідсудністю цьому суду, а також подана після закінчення строку, передбаченого кримінальним процесуальним законом для звернення зі скаргою на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Вимоги апеляційної скарги і доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03 березня 2026 року, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати детективів НАБУ внести до ЄРДР відомості за його заявою про кримінальне правопорушення від 12 лютого 2026 року. Крім того, для забезпечення повноти та всебічності розгляду апелянт просив витребувати пояснення детектива НАБУ ОСОБА_6 , викликати його і допитати у судовому засіданні, а також допитати експерта ОСОБА_7 .
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначав, що висновок слідчого судді про пропуск строку звернення зі скаргою є помилковим, оскільки, на його думку, предметом оскарження є не лише невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 12 лютого 2026 року, а й відповідь заступника керівника Управління внутрішнього контролю НАБУ від 03 березня 2026 року, яку він також розцінює як прояв бездіяльності органу досудового розслідування, у зв`язку з чим вважав, що звернувся до слідчого судді у межах встановленого законом строку.
Крім того, до початку апеляційного розгляду ОСОБА_5 подав письмові доповнення до апеляційної скарги, у яких додатково зазначив, що слідчий суддя безпідставно дійшов висновку про непідсудність поданої ним скарги Вищому антикорупційному суду. На думку апелянта, його заява від 12 лютого 2026 року містить відомості про можливе вчинення детективом НАБУ ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ст.366-2, 368-5, 384, 129 та 386 КК, які, на його переконання, належать до корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, а тому підлягають розгляду в межах юрисдикції Вищого антикорупційного суду. Також апелянт повторно наполягав на тому, що строк звернення зі скаргою ним не пропущено, оскільки початок перебігу такого строку, на його думку, пов`язаний із закінченням передбаченого ч.1 ст.214 КПК 24-годинного строку для внесення відомостей до ЄРДР або з моментом отримання відповіді Управління внутрішнього контролю НАБУ від 03 березня 2026 року. Крім цього, ОСОБА_5 вказував, що повернення його скарги порушує гарантоване Конституцією України право на доступ до правосуддя та ефективний судовий захист.

Позиції учасників судового провадження.
ОСОБА_5 та прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явилися, про поважні причини неприбуття суд не повідомили.
Ураховуючи зазначене і те, що КПК не передбачає вимог щодо обов`язкової участі сторін у судовому розгляді апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, зокрема щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, так само як і рішення слідчого судді про повернення відповідних скарг, приймаючи до уваги значно скорочені у порівнянні із загальним порядком строки апеляційного перегляду таких ухвал (ч.2 ст.422 КПК), враховуючи позицію особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів на підставі ч.4 ст.405 КПК вважала за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності особи, яка подала апеляційну скаргу, та прокурора.

Мотиви суду.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів виходить із доводів апеляційної скарги, а також матеріалів судового провадження, і в межах таких доводів оцінює правильність застосування слідчим суддею норм кримінального процесуального закону.
На досудовому провадженні згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. За вимогами ст.304 КПК слідчому судді серед іншого належить встановити, чи подана скарга у передбачений положеннями КПК строк. 
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Водночас бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, не оформлюється постановою, а тому строк на її оскарження обчислюється з моменту виникнення такої бездіяльності. 
Як убачається з матеріалів провадження, 12 лютого 2026 року ОСОБА_5 звернувся до Управління внутрішнього контролю НАБУ із заявою, в якій просив провести перевірку викладених ним фактів та внести відомості до ЄРДР за ст.386 КК. Ця заява підписана ним 12 лютого 2026 року електронним підписом, а у поданій до слідчого судді скарзі від 03 березня 2026 року ОСОБА_5 сам посилався на відповідь заступника керівника Управління внутрішнього контролю НАБУ від 03 березня 2026 року щодо невнесення відомостей до ЄРДР за результатами розгляду саме цієї заяви. 
Отже, з урахуванням положень ч.1 ст.214 КПК відомості за вказаною заявою мали бути внесені до ЄРДР не пізніше 24 годин після її подання, тобто не пізніше 13 лютого 2026 року. Відповідно, скарга на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, мала бути подана протягом десяти днів після цього, тобто не пізніше 23 лютого 2026 року включно. Саме такий висновок зробив і слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі. 
Натомість ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою лише 03 березня 2026 року, тобто після закінчення встановленого ч.1 ст.304 КПК строку на оскарження відповідної бездіяльності. При цьому у поданій скарзі він не порушував питання про поновлення цього строку та не навів обставин, які б могли бути підставою для його поновлення. Це також прямо встановлено слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі. 
Посилання апелянта на те, що строк звернення зі скаргою слід обчислювати з 03 березня 2026 року - дати отримання відповіді заступника керівника Управління внутрішнього контролю НАБУ ОСОБА_8 , - колегія суддів відхиляє як безпідставне.
Так, у поданій слідчому судді скарзі ОСОБА_5 зазначав, що 03 березня 2026 року йому була надана відповідь про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР, та саме цю обставину використовував як аргумент на користь своєчасності звернення до суду. Водночас така відповідь не змінює моменту виникнення бездіяльності, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, оскільки обов`язок внести відповідні відомості виникає в силу прямої вказівки ч.1 ст.214 КПК не пізніше 24 годин після подання заяви про кримінальне правопорушення, а не з моменту надання заявнику листа чи іншої відповіді за результатами її розгляду. 
Отже, отримання ОСОБА_5 03 березня 2026 року листа Управління внутрішнього контролю НАБУ не є тим юридичним фактом, з яким закон пов`язує початок перебігу строку на оскарження бездіяльності, передбаченої п.1 ч.1 ст.303 КПК. Такий строк у цій справі підлягав обчисленню саме з моменту спливу 24 годин після подання заяви від 12 лютого 2026 року.
За таких обставин пропуск строку та відсутність клопотання про його поновлення є підставою для повернення скарги відповідно до п.3 ч.2 ст.304 КПК, про що обґрунтовано зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на таке.
Відповідно до ч.1 ст.306 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
Згідно з ч.1 ст.33-1 КПК Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження щодо корупційних кримінальних правопорушень, визначених приміткою до ст.45 КК, за наявності хоча б однієї з умов, передбачених п.1-3 ч.5 ст.216 КПК.
Як убачається з матеріалів провадження, 12 лютого 2026 року ОСОБА_5 звернувся до Управління внутрішнього контролю НАБУ із заявою, в якій просив внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.386 КК.
У заяві ОСОБА_5 зазначав, що детектив НАБУ ОСОБА_6 та його дружина, за його твердженням, висловлювали погрози експертам, які проводили експертні дослідження щодо вартості майна, у зв`язку з чим просив провести перевірку викладених обставин та внести відповідні відомості до ЄРДР за ст.386 КК
Водночас кримінальне правопорушення, передбачене ст.386 КК, саме по собі не належить до переліку корупційних кримінальних правопорушень, визначених приміткою до ст.45 КК.
Крім того, у поданій заяві відсутні будь-які відомості, які б свідчили про наявність умов, визначених п.1-3 ч.5 ст.216 КПК, за яких можливе віднесення відповідного кримінального провадження до підслідності НАБУ, а відтак і до підсудності Вищого антикорупційного суду.
За таких обставин навіть у разі відсутності підстав для повернення скарги у зв`язку з пропуском строку її подання, подана ОСОБА_5 скарга не підлягала б розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду з огляду на відсутність передбачених законом підстав для віднесення відповідного кримінального провадження до підсудності цього суду.
З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя правильно встановив обставини, які мають значення для вирішення питання про прийняття скарги до розгляду, та правильно застосував норми кримінального процесуального закону, які регулюють порядок і строки оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора, передбаченої п.1 ч.1 ст.303 КПК. У зв`язку з цим підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.
При цьому повернення скарги з підстав, передбачених ст.304 КПК, саме по собі не свідчить про обмеження права особи на доступ до правосуддя, оскільки таке рішення є процесуальною формою реагування суду на недотримання встановленого законом порядку звернення до суду.
Водночас відповідно до ч.7 ст.304 КПК повернення скарги не позбавляє особу права повторно звернутися до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК. Таким чином, прийняте слідчим суддею рішення не перешкоджає реалізації заявником права на судовий захист за умови дотримання вимог кримінального процесуального закону.
Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги процесуального законодавства, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення.
На підставі наведеного, керуючись ст. 304, 404, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03 березня 2026 року залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3