Коростишівський районний суд Житомирської області 

Справа № 935/261/26
Провадження № 3/935/224/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
07 квітня 2026 року       м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Щербаченко І. В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
До Коростишівського районного суду Житомирської області 02.02.2026 від Управління патрульної поліції Житомирської області надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 577432 від 28.01.2026, ОСОБА_1 13.01.2026 об 11:45 годині на автодорозі Київ-Чоп М06 104 км + 500 м керуючи автомобілем Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_2 не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не дотрималась безпечної швидкості руху, не обрала безпечного інтервалу та здійснила наїзд на колесо відбійник. При ДТП автомобіль та колесовідбійник отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 577447 від 28.01.2026, ОСОБА_1 13.01.2026 об 11:45 годині на автодорозі Київ-Чоп М06 104 км + 500 м керуючи автомобілем Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_2 здійснила наїзд на колесо відбійник та залишила на порушення встановлених правил місце ДТП, до якого причетна, чим завдано матеріальної шкоди, після чого залишила місце пригоди, чим порушила вимоги п. 2.10а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 1224 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 124 та 1224 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнала, пояснила, що 13.01.2026 рухалась по автодорозі Київ-Чоп зі швидкістю близько 60 км/год, було дуже слизьке дорожнє покриття, перед поворотом її автомобіль занесло та вона в`їхала у колесо відбійник, в цей час повз проїжджав патрульний автомобіль працівників поліції, які їхали на інший виклик, вони швидко зареєстрували факт ДТП, сфотографували автомобіль ОСОБА_1 та повідомили, що вона має викликати інший наряд поліції. ОСОБА_1 здійснила виклик на лінію 102, повідомила про ДТП та чекала працівників поліції близько 40 хвилин, в салоні її автомобіля була собака, яку вона везла людині для вильоту за кордон, у неї були куплені квитки, крім того на вулиці був сильний мороз, її автомобіль кипів, тому останній потрібно було шукати найближче СТО для ремонту автомобіля, у зв`язку з тим, що вона тривалий час чекала працівників поліції, ОСОБА_1 прийняла рішення їхати на СТО та шукати пункт обігріву тварини. Після того як вона від`їхала близько 70 км від місця ДТП їй зателефонували працівники поліції та повідомили, що вони прибули на місце ДТП, але остання повідомила, що вже залишила місце ДТП, оскільки діяла в стані крайньої необхідності.
У судовому засіданні захисник Кухтіна К. В. зазначила, що об`єктивний аналіз обставин справи свідчить про повну відсутність у діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (умислу на ухилення від відповідальності), та наявність ознак діяльності у стані крайньої необхідності. Подія 13.01.2026 відбулася за умов екстремальної ожеледиці на ділянці траси М-06. Факт складних погодних умов підтверджується відповіддю Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області № 595/05-20, де зазначено, що того дня Служба отримувала інформацію про необхідність вжиття заходів із зимового утримання. Таким чином, втрата керованості авто була спричинена зовнішніми факторами, а не порушенням ПДР водієм. ОСОБА_1 діяла як сумлінний та законослухняний громадянин, вичерпавши всі доступні їй законні методи взаємодії з органами правопорядку. Одразу після інциденту вона ініціювала контакт із екіпажем поліції, що проїжджав повз. Проте, всупереч ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», яка імперативно зобов`язує поліцейського надавати невідкладну допомогу особам, що перебувають у небезпечному стані, правоохоронці проявили процесуальний формалізм. Вони фактично самоусунулися від виконання своїх прямих обов`язків, відмовившись фіксувати подію на місці та наказавши водію очікувати інший наряд. Продемонструвавши високий рівень правосвідомості, ОСОБА_1 виконала ці вказівки: об 11:44 вона особисто здійснила виклик на лінію «102», чітко повідомила координати та залишалася на місці протягом щонайменше години. Варто зауважити, що згідно з Наказом МВС №357, норматив прибуття наряду в сільській місцевості суворо обмежений часом до 40 хвилин. ОСОБА_1 чекала на допомогу понад годину в умовах критично низької температури, замерзаючи разом із твариною на трасі. Фактична бездіяльність поліції та неспроможність забезпечити виїзд вільного наряду (що підтверджується статусом у системі АРМ «102») поставили водія у безвихідне становище. Більше того, наряд прибув на місце не через годину, а зі значно більшим запізненням, коли ОСОБА_1 вже була вимушена рушити далі для пошуку СТО та обігріву тварини. Захист наголошує, що дії ОСОБА_1 13.01.2026 були вчинені в умовах критичного збігу обставин, що в сукупності створювали стан крайньої необхідності. Згідно зі ст. 18 КУпАП, адміністративна відповідальність виключається, якщо дія спрямована на усунення небезпеки, яка за вказаних обставин не могла бути усунута іншими засобами. ОСОБА_1 , будучи професійним кінологом, здійснювала транспортування собаки породи німецька вівчарка на прізвисько ОСОБА_2 , вагою 55 кг. Тривале перебування (понад 1 годину) у автомобілі на трасі за мінусової температури створювало пряму загрозу життю тварини. Для службових собак великих порід переохолодження веде до незворотних процесів у суглобах та внутрішніх органах. Оскільки ОСОБА_1 володіє спеціальними знаннями кінолога, вона об`єктивно оцінювала цей ризик як критичний. Тварина вже перебувала у стані сильного стресу від тривалої подорожі та зіткнення. Подальше очікування в закритому просторі авто на морозі могло спровокувати агресію або шоковий стан, з яким водій не зміг би впоратися самотужки посеред траси. Затримка на місці події через бездіяльність поліції (порушення нормативу прибуття згідно з Наказом МВС №357) запускала ланцюгову реакцію незворотних наслідків для власника собаки — свідка ОСОБА_3 : Зрив міжнародного перевезення: Тварина мала бути передана власнику для вильоту рейсом LO 045 до Канади (квиток № НОМЕР_3 ). Графік був жорстко обмежений часом проходження ветеринарного контролю у Варшаві. Фінансова неможливість виправлення ситуації: ОСОБА_1 чітко усвідомлювала, що запізнення призведе до анулювання квитків. Купівля нових квитків на собаку такої ваги (55 кг) та супроводжуючу особу в Канаду коштує тисячі євро, яких у сторін не було. Проблема розміщення: Знайти готель день в день, а не завчасно, який приймає собак вагою понад 50 кг на період очікування нового рейсу, є надскладним та дороговартісним завданням, що в умовах відсутності ресурсів ставило свідка ОСОБА_3 у безпорадне становище в чужій країні. Дієтологічний ризик: Собака забезпечена спеціалізованим кормом на чітко визначену кількість днів. Зміна раціону або його відсутність через затримку неминуче призвела б до розладу шлунку (діареї). За міжнародними правилами авіаперевезень, тварина з ознаками захворювання (діареєю) категорично не допускається на борт літака. Таким чином, затримка на трасі дорівнювала повному зриву переїзду на невизначений термін. Не маючи навичок автомеханіка, ОСОБА_1 перебувала у стані душевного хвилювання через можливу приховану несправність авто (витік рідин, пошкодження ходової), що могло призвести до повної зупинки авто посеред лісу вночі у разі подальшого зволікання. Прочекавши годину (замість нормативних 40 хв), враховуючи, що поліція ігнорує виклик, ОСОБА_1 прийняла єдине можливе рішення для збереження життя собаки та виконання обов`язків перед клієнтом — рух до найближчого СТО/теплого місця. Важливо, що водій не «тікав», а діяв відкрито: вона самостійно викликала 102, повідомила свої дані та пізніше попередила про свій вимушений рух. Захист наголошує, що рішення продовжити рух не було спробою уникнути відповідальності, а було єдиним етичним та раціональним вибором фахівця. ОСОБА_1 є професійним кінологом. Це означає, що в момент інциденту вона не просто була водієм, а особою, яка несе відповідальність за життя живої істоти (німецької вівчарки ОСОБА_4 ). Ключовим доказом відсутності вини за ст. 122-4 КУпАП є відкритість дій ОСОБА_1 . Особа, яка хоче втекти, не дзвонить самостійно на «102», не називає своє прізвище, номер авто та точні координати. ОСОБА_1 ініціювала виклик, чекала понад встановлений законом час і вирушила далі лише тоді, коли подальше очікування стало небезпечним для життя тварини та майна третьої особи (квитків свідка ОСОБА_3 ). Її дії — це не «втеча», а вимушена евакуація до безпечного місця (СТО/Варшава), тому просила провадження у справах № 935/263/26 та № 935/261/26 стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень.
Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , 13.01.2026 вона готувалась до посадки на літак LO 046, квитки поверненню чи обміну не підлягали, ОСОБА_1 повинна була доставити її собаку породи німецька вівчарка Майк вагою приблизно 55 кг, собака мала слідувати з ОСОБА_3 до Канади у місто Торонто міжнародним рейсом LO 045. У четвер, 15.01.2026 виліт о 17:00 годині, що заздалегідь було узгоджено із авіакомпанією, передача собаки була узгоджена на 14.01.2026 о 13:-5 за адресою м. Варшава Польща, оскільки їй було необхідно пройти завчасно усі ветеринарні та митні процедури, а також реєстрацію на рейс. Близько 12:00 години ОСОБА_1 повідомила ОСОБА_3 про те, що потрапила у ДТП через складні погодні умови, а саме ожеледицю, пояснила, що викликала поліцію, однак наряд затримується, прочекавши близько години поліцію, ОСОБА_1 знаючи про морський графік вильоту ОСОБА_3 , та неможливістю залишити велику собаку вагою 55 кг на трасі у автомобілі за низької температури ОСОБА_1 поїхала до найближчого СТО, щоб також обігріти тварину, тобто діяла в стані крайньої необхідності, наміру переховуватись вона не мала, залишила місце ДТП виключно задля безпеки тварини та дотримання термінів реєстрації на міжнародний рейс. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1224 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 577432 від 28.01.2026, схемою ДТП, рапортом.
Тому, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується вказаними матеріалами справи, а ОСОБА_1 не було надано жодних переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали суду підстави поставити під сумнів правдивість обставин, викладених у матеріалах справи. 

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.
Відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. 9, 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.
Положення статті 1224 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до підпункту «а» пункту 2.10 Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.
Так, ОСОБА_1 інкримінується те, що вона 13.01.2026 об 11:45 годині на автодорозі Київ-Чоп М06 104 км + 500 м керуючи автомобілем Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_2 здійснила наїзд на колесо відбійник та залишила на порушення встановлених правил місце ДТП, до якого причетна, чим завдано матеріальної шкоди, після чого залишила місце пригоди, чим порушила вимоги п. 2.10а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 1224 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно пояснень ОСОБА_1 , наданих у судовому засіданні, 13.01.2026 вона рухалась по автодорозі Київ-Чоп зі швидкістю близько 60 км/год, було дуже слизьке дорожнє покриття, перед поворотом її автомобіль занесло та вона в`їхала у колесо відбійник, в цей час повз проїжджав патрульний автомобіль працівників поліції, які їхали на інший виклик, вони швидко зареєстрували факт ДТП, сфотографували автомобіль ОСОБА_1 та повідомили, що вона має викликати інший наряд поліції. ОСОБА_1 здійснила виклик на лінію 102, повідомила про ДТП та чекала працівників поліції близько 40 хвилин, в салоні її автомобіля була собака, яку вона везла людині для вильоту за кордон, у неї були куплені квитки, крім того на вулиці був сильний мороз, її автомобіль кипів, тому останній потрібно було шукати найближче СТО для ремонту автомобіля, у зв`язку з тим, що вона тривалий час чекала працівників поліції, ОСОБА_1 прийняла рішення їхати на СТО та шукати пункт обігріву тварини. Після того як вона від`їхала близько 70 км від місця ДТП їй зателефонували працівники поліції та повідомили, що вони прибули на місце ДТП, але остання повідомила, що вже залишила місце ДТП, оскільки діяла в стані крайньої необхідності.
Згідно долучених до матеріалів справи письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , яка пояснила, що 13.01.2026 ОСОБА_1 повинна була доставити її собаку породи німецька вівчарка Майк вагою приблизно 55 кг, собака мала слідувати з ОСОБА_3 до Канади у місто Торонто міжнародним рейсом LO 045. У четвер, 15.01.2026 виліт о 17:00 годині, що заздалегідь було узгоджено із авіакомпанією, передача собаки була узгоджена на 14.01.2026 о 13:-5 за адресою м. Варшава Польща, оскільки їй було необхідно пройти завчасно усі ветеринарні та митні процедури, а також реєстрацію на рейс. Близько 12:00 години ОСОБА_1 повідомила ОСОБА_3 про те, що потрапила у ДТП через складні погодні умови, а саме ожеледицю, пояснила, що викликала поліцію, однак наряд затримується, прочекавши близько години поліцію, ОСОБА_1 знаючи про морський графік вильоту ОСОБА_3 , та неможливістю залишити велику собаку вагою 55 кг на трасі у автомобілі за низької температури ОСОБА_1 поїхала до найближчого СТО, щоб також обігріти тварину, тобто діяла в стані крайньої необхідності, наміру переховуватись вона не мала, залишила місце ДТП виключно задля безпеки тварини та дотримання термінів реєстрації на міжнародний рейс.
Стороною захисту до матеріалів справи долучено копії квитків пасажира ОСОБА_3 про виліт 13.01.2026 о 22:40 годині із м. Торонто з прильотом до м. Варшави 14.01.2026 о 13:05 годині; копія квитку про виліт ОСОБА_3 15.01.2026 о 17:00 годині з м. Варшава до м. Торонто з прибуттям 15.01.2026 о 20:40 годині із собакою 55 кг; копія підтвердження бронювання ОСОБА_5 житла у м. Варшава із прибуттям 13.01.2026 з 03:00 години до 11:00 години, дата вибуття 16.01.2026 з 12:00 години до 10:00 години. 
Так , відповідно до ст. 18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Таким чином, формально ОСОБА_1 дійсно залишено місце ДТП, однак, зважаючи на вищевказані обставини, суддя приходить до висновку, що остання діяла в стані крайньої необхідності, з метою забезпечення належних умов безпеки життєдіяльності тварині, яку перевозила, щоб вчасно доставити її на міжнародний рейс, з метою усунення небезпеки в експлуатації автомобіля, який був в аварійному стані, враховуючи те, що автомобіль мав проїхати дорогу до Польщі в м. Варшава у встановлені строки, а отже її дії не є адміністративним правопорушенням.
Отже, за вказаних обставин провадження у справі стосовно ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку із вчиненням дії особою, яка діяла в стані крайньої необхідності, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення
Керуючись статтями 18, 124, 1224, 245-247, 251-252, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
постановив:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні 13.01.2026 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Накласти на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, на розрахунковий рахунок UA368999980313060149000006001, отримувач коштів – ГУК у Житомирській області, код класифікації доходів бюджету – 21081300, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), МФО – 899998, код за ЄДРПОУ 37976485, стягувач: Управління патрульної поліції у Житомирській області.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на користь держави на розрахунковий рахунок UА908999980313111256000026001, отримувач коштів ГУК у м. Київ/Києві, код класифікації доходів бюджету 22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, код за ЄДРПОУ 37993783.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення 13.01.2026 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 4 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із вчиненням дії особою, яка діяла в стані крайньої необхідності.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. В. Щербаченко