ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/24541/25	Головуючий у 1-й інстанції Багрій Т.Я. 	
Провадження № 33/817/107/26 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст.89 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 р. м.Тернопіль
Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Книша Р.В., 
розглянувши, в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Книша Р.В. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2025 року, — 

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 89 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, без конфіскації тварини.
Як визнав суд, ОСОБА_1 20 листопада 2025 року о 09 год. 47 хв., за адресою: майдан Привокзальний, 1, м. Тернопіль, перебуваючи на зупинці громадського транспорту натягнула сітку, яка не призначена для використання в якості намордника, на морду собаки дворової породи. Вказана сітка перешкоджала нормальному диханню, створювала ризик для завдання фізичних страждань собаці. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.89 КУпАП. 

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокат Книш Р.В. вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального законодавства, а тому постанова Тернопільського міськрайонного суду від 02.12.2025 року є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не досліджено всіх обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення. Крім того вважає, що суддя був упереджений при здійсненню правосуддя.
Також зазначає, що працівниками поліції не були відібрані пояснення у свідків, які перебували поруч під час події та не встановили повністю відомості про особу, відносно якої складено протокол про адмінправопорушення.
Окремо звертається увага суду на те, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, яка внаслідок воєнних дій була змушена покинути місце постійного проживання та переїхати до Тернопільської області. Вона не залишила своїх домашніх тварин напризволяще, а евакуювала їх разом із собою, зокрема собаку, кішку та качку з п`ятьма каченятами, які перебували в ящику поруч із нею. 
Також вказує, що 20.11.2025 року ОСОБА_1 разом із дочкою та її батьком, який є особою з інвалідністю та пересувається на візку, прибули евакуаційним поїздом сполученням Самар–Львів до м. Тернопіль з м. Дніпро.
Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим була позбавлена можливості надати пояснення, заявити клопотання та реалізувати свої процесуальні права під час судового засідання. Попри це, суд зазначив, що з невідомих причин вона не з`явилася до суду. Вважає, що підпис у протоколі не може вважатися належним підтвердженням повідомлення, особа повинна була отримати судову повістку поштовим відправленням із підтвердженням вручення, однак цього здійснено не було. Таким чином, їй не було відомо про дату, час і місце розгляду справи. 
Вважає, що сітка, з якої було виготовлено намордник, не перешкоджала нормальному диханню собаки та не створювала ризику заподіяння їй фізичних страждань, натомість забезпечувала безпеку оточуючих у вагоні поїзда та на вулиці. 
Зокрема вказує, що спорудження імпровізованого намордника не заборонено при евакуації.  
На думку захисника, ОСОБА_1 проявила гуманність та людяність щодо домашньої тварини.
Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з мотивів пропуску цього строку з поважаних причин, так як участі в суді першої інстанції ОСОБА_1 не брала, а оскаржувану постанову отримала 12.01.2026 р.

Заслухавши апелянта - захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Книша Р.В., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2025 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків. 

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі щодо якої її винесено.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 участі у розгляді справи судом першої інстанції не брала. Виходячи зі змісту апеляційної скарги, повний текст постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2025 р. особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності отримала 12 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу на вказану постанову подано 24 січня 2026 року.
Апеляційний суд враховує, що строк виконання процесуальних дій може бути поновлений в тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.
Поважними причинами є ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Такими поважними причинами може бути необізнаність заінтересованих осіб про мотиви прийнятого судом рішення, що є підставою для поновлення строку апеляційного оскарження за відповідним клопотанням. 
За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч вимогам вказаних правових норм, судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а прийняте рішення не можна вважати законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" жорстоке поводження з тваринами - знущання над тваринами, у тому числі безпритульними, що спричинило їх мучення, завдало їм фізичного болю, страждань, у тому числі спричинило тілесні ушкодження, каліцтво чи загибель, нацьковування тварин одна на одну та на інших тварин, вчинене з хуліганських чи корисливих мотивів, залишення тварин напризволяще, а також інші порушення правил утримання, поводження та транспортування тварин. 
Згідно з диспозицією ч.1 ст.89 КУпАП передбачено відповідальність за жорстоке поводження з тваринами - знущання над тваринами, у тому числі безпритульними, що спричинило їх мучення, завдало їм фізичного болю, страждань, але не призвело до тілесних ушкоджень, каліцтва чи загибелі, залишення тварин напризволяще, а також інші порушення правил утримання та поводження з тваринами. 
Суб`єктивна сторона даного правопорушення передбачає відповідальність за дії вчинені з прямим умислом.
Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.
Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 89 КУпАП необхідно встановити факт того, що особа дійсно жорстоко поводилась з тваринами - знущалась над тваринами, завдавала побоїв або вчинила інші насильницькі дії, що завдали тварині фізичного болю, страждань і не спричинили тілесних ушкоджень, каліцтва чи загибелі, залишив тварину напризволяще, у тому числі порушив правил утримання тварин.
Стверджуючи про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.89 КупАП, суд першої інстанції послався як на докази, на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 746253 від 20 листопада 2025 року; рапорт ДОП СДОП ВП ПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області лейтенанта поліції Котик С. від 20 листопада 2025 року; фотозображення; витяг щодо реєстрації у Єдиному обліку електронного рапорту щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.89 КУпАП.
При цьому, у своїй постанові суд зазначив, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 89 КУпАП - жорстоке поводження з тваринами, а саме натягнула сітку на морду собаки дворової породи, яка перешкоджала нормальному диханню собаки, завдала їй фізичних страждань 
Проте, матеріали справи не містять жодних відомостей про заподіяння тварині знущання, що спричинило його мучення, завдало йому фізичного болю, страждань.
Зокрема, фото на якому зображено ОСОБА_1 з собакою, яке долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, не дає можливості однозначно переконатися у характері дій ОСОБА_1 по відношенню до собаки і не містить беззаперечного підтвердження, що сітка (мішковина), яка використана як імпровізований намордник, перешкоджала нормальному диханню собаці та створила ризик для завдання фізичних страждань собаці, а тому не може бути беззаперечним та достатнім доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 89 КУпАП. 

Як повідомив під час апеляційного розгляду представник ОСОБА_1 адвокат Книш Р.В., його підзахисна не мала умислу на спричинення страждань своїй собаці, оскільки перевозила її разом із собою з м. Дніпро. ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, яка внаслідок воєнних дій була змушена покинути місце свого постійного проживання. У зазначений день вона евакуаційним поїздом сполученням Самар–Львів прибула до м. Тернополя. При цьому, крім собаки вона перевозила із собою кота та декілька качок в ящику. З метою забезпечення безпеки оточуючих у вагоні поїзда та на вулиці вона виготовила з мішковини намордник, який, за її словами, не перешкоджав нормальному диханню собаки та не створював ризику заподіяння їй фізичних страждань. 
На підтвердження статусу внутрішньо переміщеної особи надано довідку від 24.11.2025 року №6104-7002351164 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої Гримайлівською селищною радою.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
Згідно з ч. 1 ст. 89 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за жорстоке поводження з тваринами - знущання над тваринами, у тому числі безпритульними, що спричинило їх мучення, завдало їм фізичного болю, страждань, але не призвело до тілесних ушкоджень, каліцтва чи загибелі, залишення тварин напризволяще, а також інші порушення правил утримання та поводження з тваринами.
Разом з тим, із матеріалів провадження не вбачається достатніх та беззаперечних доказів того, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на заподіяння тварині фізичних страждань чи створення загрози її життю. Належними та допустимими доказами не підтверджено наявність у її діях умислу на жорстоке поводження з твариною.
Навпаки, встановлено, що, перебуваючи із собакою у громадському місці, ОСОБА_1 вжила заходів, спрямованих на забезпечення безпеки оточуючих, зокрема виготовила та використовувала намордник у вигляді мішковини, що не дає підстав для висновку про наявність у неї наміру щодо жорстокого поводження з тваринами.
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 89 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, а відтак у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення. 
Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними доказами.
Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколах про адміністративне правопорушення, які розглядались судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно неї підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст.247,294 КупАП, — 

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату Книш Р.В. строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2025 р.
Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Книша Р.В. — задовольнити.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.89 КУпАП, — скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя