Справа № 459/462/25 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д. 
Провадження № 22-ц/811/2224/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
секретар: Л.М.Чиж 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Шептицького міського суду Львівської області від 09 червня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання кредитного договору недійсним,-

в с т а н о в и в: 

05.02.2025 ТЗОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1104277 від 06.11.2023 року в розмірі 54144 грн. В обґрунтування позову покликалося на те, що 06.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1104277, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Товариство свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, умов договору не виконав. Крім того, умовами договору передбачено, що такий вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. 21.06.2024 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» уклали договір факторингу № 21062024, згідно якого, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», включно і до відповідача за кредитним договором №1104277 від 06.11.2023 року. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем становила 54144 грн: заборгованість за тілом кредиту - 9000 грн; заборгованість за відсотками - 45144 грн.
10.02.2025 представник відповідача звернувся із зустрічною позовною заявою, в якій просив вищевказаний кредитний договір визнати недійсним. Посилався на те, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому, випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Даний кредитний договір не містить підпису відповідача, як і додатки до цього договору. Матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі відповідачів, відсутні докази отримання саме позивачем коштів згідно з оспорюваним кредитним договором, тому наявні достатні підстави для судового захисту прав та інтересів останнього.
Оскаржуваним рішенням позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суму заборгованості за кредитним договором №1104277 від 06.11.2023 року в розмірі 54144 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9000 грн; заборгованість за відсотками - 45144 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2422,40 грн судового збору.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що договори позики не містять підпису відповідача. Матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі відповідачів, відсутні докази отримання саме позивачем коштів згідно з оспорюваними кредитними договорами. Звертає увагу на те, що судом не задоволено клопотання про витребування і долучення до матеріалів справи оригіналів всіх поданих позивачем копій документів та не витребувано оригінали доказів, а вирішено справу на сумнівних документах. Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів як того, що саме позивач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме ним цього одноразового ідентифікатора, а також по справі відсутні докази реєстрації саме позивача у інформаційно-телекомунікаційній системі, відсутні докази отримання саме позивачем коштів згідно з оспорюваними кредитними договорами. Крім цього, вважає, що заборгованість за процентами не підлягає стягненню у період дії воєнного стану на підставі п.18 Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України. 
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задововленні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, вул. Смаль-Стоцького, 1, м. Львів) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання кредитного договору недійсним задовольнити.
29 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мацей М.М. надав додаткові письмові обґрунтування доводів апеляційної скарги. Зазначає, що сума відсотків в розмірі 45144 грн не є співмірною сумі кредиту у 9000 грн суперечить принципам розумності та добросовісності . Просить зменшити розмір відсотків до 5000 грн. 
08 вересня 2026 року представник ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» Котишин Ірина Богданівна подала відзив на апеляційну скаргу,у якій вказала, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язань за кредитним договором. Кредитний договір підписаний відповідачем за первісним позовом електронним цифровим підписом у вигляді одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується п.2.1 Кредитного договору та повідомленням про перерахування коштів за кредитним договором від 06.11.2023 року. Відсутність у справі виписок з особових рахунків не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості, оскільки кредитор не створював окремий рахунок для позичальника, а надав кошти на уже існуючий в позичальника рахунок, та у кредитора відсутній доступ до такого рахунку. Посилання апелянта на п.18 Прикінцевих положень ЦК України є безпідставним, оскільки зазначена норма звільняє позичальника від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, однак таких позовних вимог не заявлялось, а звільнення від виконання зобов`язань з повернення споживчого кредиту, сплати процентів за користування кредитом вказаною нормою не передбачено. Щодо розміру нарахованих відсотків зазначила, що такі нараховані відповідно до умов кредитного договору, який позичальник підписав, а відтак погодився з його умовами. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
23 лютого 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мацей М.М. надав додаткові письмові пояснення, в яких зіслався на практику Верховного Суду щодо виконання судами вимог ст. 95 ЦПК України.
Учасники судового процесу в судове засідання не прибули, однак належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що стверджується довідками про доставку електронного документу до електронних кабінетів представників сторін. 
Від представника ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» Котишин І.Б. надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника позивача. 
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст.1056 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Судом першої інстанції встановлено, що 06.11.2023 року між ТзОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір № 1104277 про надання споживчого кредиту.
Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача в ІТС товариства здійснюється під час входу споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового коду, що є електронним підписом споживача, який попередньо направляється товариством на номер мобільного телефону споживача, зазначений споживачем при вході в ІТС. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства.
Відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором X648 06.11 2023 року о 19:54:09.
Згідно з п. 1.2 кредитного договору на умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредиту (загальний розмір) складає 9000.00 грн. Тип кредиту - кредит (п. 1.3 кредитного договору).
Строк кредиту 360 дні (в)(день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується – Графік платежів) , що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі (п. 1.4 кредитного договору).
Відповідно до п. 1.5 кредитного договору тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: П. 1.5.1 кредитного договору - стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 
П. 1.5.2 кредитного договору передбачено, що знижена процентна ставка 0,01% в день застосовується у випадку, якщо споживач до 06.12.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором. 
Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п. 1.6 кредитного договору).
Відповідно до п. 1.7 кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 47541.10 % річних (п. 1.7.1); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 9313,47 % річних (п. 1.7.2.).
Згідно з п. 1.8 кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 80280 грн (п. 1.8.1); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 74367,00 грн (п. 1.8.2).
Згідно з п. 2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
В силу п. 2.4 кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1 договору.
Матеріалами справи також підтверджується, що між ТзОВ «Пейтек Украна» та ТзОВ «Селфі кредит» укладено договір про організацію переказу грошових коштів за №03052022-1 від 03 травня 2022 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі кредит»: 06.11. 2023 року 19:56:09 на суму 9000,00 грн, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 .
21.06. 2024 року між Т зОВ «Селфі кредит» та ТзОВ « Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» укладено договір факторингу № 21062024, відповідно до якого ТзОВ « Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» набула статусу нового кредитора та отримала право грошової вимоги по відношенню до осіб,які були боржниками ТзОВ «Селфі кредит».
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №21062024 від 21.06.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 54144 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту 9000 грн, заборгованості за відсотками 45144 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості, заборгованість відповідача за кредитним договором складає 54144 грн, з яких: 9000 грн - тіло кредиту, 45144 грн - проценти за користування кредитом.
Згідно з вищезазначеним розрахунком заборгованості нарахування процентів за користування кредитними коштами за період з 06.11.2023 року по 05.12.2023 року здійснювалося за процентною ставкою, що становить 0,9 % в день від залишку неповерненої суми кредиту, а починаючи з 07.12.2023 року і до 21.06.2024 року - за процентною ставкою 2,2 % в день.
Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачу кошти у розмірі 9000 грн на платіжну картку, що підтверджується копією повідомлення про перерахування коштів за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1104277 від 06.11.2023. Натомість, відповідач не повернув кредит у встановлений строк, не сплатив відсотки за користування кредитом. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості. 
Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд зазначив, що укладаючи Кредитний договір, відповідач та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» вчинили всі необхідні дії, визначені ст.11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Х648. З цього слідує, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем не був би укладений.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову, однак в частині задоволення первісного позову вважає, що рішення підлягає зміні в частині стягнення відсотків, виходячи з наступного. 
Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору сторонами узгоджено, що кредитного договору передбачено, що знижена процентна ставка 0,01% в день застосовується у випадку, якщо споживач до 06.12.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором.
Строк користування кредитними коштами, наданими позичальнику, становив 360 календарних днів з моменту їх перерахування, з передбаченим пільговим періодом тривалістю 30 днів, протягом якого застосовувалась знижена відсоткова ставка у розмірі 0.01 % на день, а в подальшому 2.2% на день.
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року.
Положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно.
Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Оскільки договір № 1104277 про надання споживчого кредиту від 06.11.2023 року укладено до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», однак після набрання чинності цим Законом строк дії договору продовжувався, відтак положення цього Закону застосовуються до договору № 1104277 про надання споживчого кредиту від 06.11.2023 року, на підставі якого з відповідача стягується заборгованість.
З розрахунку заборгованості вбачається, що з 06.11.2023 року до 05.12.2023 року позичальнику нараховувалися проценти за користування кредитними коштами в розмірі 0.01 % в день від залишку неповерненої суми кредиту, починаючи з 07.12. 2023 року і до 21.06.2024 року - в розмірі 2,2 %.
Однак, в період з 22.04.2024 року і до 21.06.2024 року розрахунок заборгованості за процентною ставкою в розмірі 2.2 %, суперечить Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійщла висновку, що сума нарахованих процентів за користування кредитними коштами становить 35253,00 грн, з яких:
з 06.11.2023 року до 05.12.2023 року становить 27,00 грн.(9000 грн. х 0.01% :100=0,9 грн. в день х на 30 днів); за період з 06.12.2023 року до 21.04.2024 року становить 27126,00 грн. ( 9000.00 грн. х 2.2% :100=137 грн. в день х 198 днів); за період з 22.04.2024 року до 21.06.2024 року становить 8100,00 грн. ( 9000.00 грн. х 1.5% :100=135 грн. в день х 60 днів).
Відтак, встановивши, що банк виконав свої зобов`язання за договором № 1104277 про надання споживчого кредиту від 06.11.2023 року, надавши позичальнику кошти в сумі, передбаченій кредитним договором, а відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав, не повернув отримані в кредит кошти та не сплатив проценти за користування кредитними коштами, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що заборгованість підлягає стягненню з ОСОБА_1 однак така заборгованість згідно розрахунків апеляційного суду становить 44253,00 грн та складається з 9000 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту та 35253,00 грн процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим оскаржуване рішення суду слід змінити, зменшивши розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів про те, що договори позики не містять підпису відповідача, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме цього одноразового ідентифікатора, є безпідставними з таких підстав.
Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» регламентовано укладення кредитних договорів в електронній формі. Згідно Правил, договір в електронній формі укладається за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт. Спершу споживач проходить всі етапи реєстрації у вказаній системі, зазначає номер мобільного телефону, особисті дані, після чого, надсилає заявку товариству з бажаними умовами отримання кредиту. Про прийняте рішення товариство повідомляє шляхом відправки відповідного інформаційного повідомлення. Споживач може відмовитися від пропозиції. У випадку прийняття такої, натискає відповідну кнопку інтерфейсу ІКС товариства. Після чого, товариство надсилає засобом мобільного зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, що є електронним підписом споживача. У момент введення коду, споживач направляє товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції, підписане електронним підписом одноразовим ідентифікатором, таким чином підписуючи кредитний договір.
Для укладення електронного договору №№ 1104277 від 06.11.2023 відповідач здійснив всі необхідні дії, передбачені Правилами, подав відповідну заявку, вказав свої персональні дані, підписавши електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора - Х648, що підтверджується власне кредитним договором та довідкою про ідентифікацію, а отже, даний договір укладений у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, не доведено, що він не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, а також , що номер телефону на який був направлений такий ідентифікатор ним не використовувався, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.
Отже, підписавши кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту та засвідчив у встановленій законом формі свою обізнаність з усіма умовами кредитування.
Посилання апелянта на недостовірність долучених до позовної заяви документів є безпідставним, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 100 ЦПК України, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Судом встановлено, що кредитний договір було укладено між сторонами в електронній формі, позовну заяву та додані до неї докази сформовано в системі «Електронний суд», що передбачає накладення кваліфікованого електронного підпису, тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що докази подані позивачем з дотриманням вимог ч. 2 ст. 100 ЦПК України, тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів подані докази, оскільки вони не є їх паперовою копією.
З приводу тверджень апеляційної скарги, що відповідач не отримував кредитних коштів за вказаним договором, суд ззвертає увагу, що кредит було надано шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» №20250103-434 від 03.01.2025 про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» на суму 9000 грн та розрахунком заборгованості за даним договором, згідно якого, 06.11.2023 ОСОБА_1 було нараховано тіло кредиту в сумі 9000 грн. Оскільки до зазначеної платіжної картки позивач не має доступу, саме на ОСОБА_1 покладено обов`язок довести, що кошти на його катрку не надходили, однак таких доказів не надано.
Необгрунтованими є також посилання апелянта на п.18 Прикінцевих положень ЦК України, оскільки зазначена норма звільняє позичальника від відповідальності визначеної ст.625 ЦК України, однак таких позовних вимог не заявлялось, а звільнення від виконання зобов`язань з повернення споживчого кредиту , сплати процентів за користування кредитом вказаною нормою не передбачено. 
У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості в розмірі 44253,00 грн, на підставі п. 13 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які підлягають стягненню, слід змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 1979,87 грн судового збору за подання позову, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог .
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_1 – адвокат Мацей М.М. в суді першої інстанції зазначав, що відповідач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 грн., що стверджується договором про надання правової допомоги та актом прийняття –передачі наданих послуг від 06.02.2025 року, а в суді апеляційної інстанції 25000 грн.
Однак суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для стягнення таких витрат немає, оскільки позов задоволено частково, а частині відмовлених позовних вимог є незначною, та адвокатом не надано детального розрахунку витраченого часу .
За змістом частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Разом з тим, акт прийняття – передачі послуг містить лише назви робіт без зазначення витраченого часу, що не дає суду змоги оцінити обсяг наданих послуг та їх необхідність. 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2026 року відстрочено апелянту сплату судового збору в розмірі 3633,60 грн до ухвалення рішення, тому з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 2961,81 грн, а з ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в дохід держави 671,79 грн судового збору, що пропорційно розміру задоволених вимог.
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено – 10 квітня 2026 року.
Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374,ст.375, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Мацея Михайла Михайловича задовольнити частково.
Рішення Шептицького міського суду Львівської області від 09 червня 2025 року в частині первісного позову щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит -Капітал» за договором № 1104277 про надання споживчого кредиту від 06.11.2023 року та в частині судових витрат змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»(ЄДРПОУ 35234236) суму заборгованості за кредитним договором №1104277 від 06.11.2023 року в розмірі 44253,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9000 грн, заборгованість за відсотками - 35253,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236) 1979,87 грн судового збору.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову залишити без змін. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у дохід держави 2969,81 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236) у дохід держави 671,79 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 10 квітня 2026 року

Головуючий:    Н.П. Крайник 

Судді:    Я.А. Левик

М.М. Шандра