Справа № 136/2314/25
провадження №3/136/814/25
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
10 березня 2026 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., за участі секретаря судового засідання Белінської С.І., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Крижанівського О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника СВГ Відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , громадянина України, одруженого, непрацюючого, учасник бойових дій, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягуваного до адміністративної відповідальності,
за ч.1 ст. 130 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ:
На розгляд суду надійшли зазначені матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №517353 встановлено, що 19.11.2025 о 10 год. 10 хв. в м. Липовець по вул. Героїв Майдану, Вінницького р-ну, Вінницької обл., гр. ОСОБА_1 , керував автомобілем Ауді а4, державний номерний знак на іноземній реєстрації НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагували на світло, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений. 
Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5. ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав. Суду пояснив що 19.11.2025 він їхав на транспортному засобі на іноземній реєстрації на поховання командира, біля магазину по вул. Героїв Майдану в м. Липовець він зупинився аби придбати цигарок та води, підчикати траурну колону, тому увімкнув аварійку, повернувшись із магазину та сівши в машину, побачив, як ззаду під`їхали працівники поліції та одразу ж до нього підійшли, запропонували представитись, що він і зробив, відстеживши по планшету вони повідомили, що стосовно нього є матеріали складені за ч.1 ст.130 КУпАП, тому вони зобов`язали його пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, в іншому випадку попередили, що будуть складені матеріали за відмову від проходження огляду. Оскільки він правил дорожнього руху не порушував, його зупинку працівниками поліції не було здійснено, правових підстав для проведення огляду не встановлено за відсутності ознак сп`яніння, тому він не вбачав підстав для проходження огляду в медичному закладі, окрім цього траурна колона вже проїхала повз них, у нього в багажнику був ритуальний вінок, він мав віддати шану полеглому герою, у зв`язку із чим відмовився. При цьому від керування його не було відсторонено, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі.
Захисник в судовому засіданні просив провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з підстав зазначених у письмовому клопотанні, обґрунтовуючи тим, що працівниками поліції було грубо порушено норми діючого законодавства, зокрема ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, отож не є суб`єктом за ч.1 ст.130 КУпАП, правил дорожнього руху він не порушував, правових підстав для зупинки транспортного засобу не встановлено. Окрім цього, відсутні правові підстави для проведення огляду на стан сп`яніння, так як у ОСОБА_1 відсутні були ознаки наркотичного сп`яніння, підставою для огляду працівник поліції назвав наявність матеріалів про адміністративне правопорушення складених стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП та за якими було відсутнє судове рішення по електронній системі. При цьому працівники поліції не вживали жодних дій для виявлення ознак, зазначивши їх лише формально у протоколі, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його не було відсторонено від керування, отож наявні правові підстави для закриття провадження у справі. Також в момент повітряної тривоги працівниками поліції не вжито заходів для збереження життя особи, а продовжено документування матеріалів.
Суд, вислухавши особу, яка притягується до відповідальності, її захисника, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про таке.
Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 особою, що склала матеріали про адміністративне правопорушення надано наступні докази, які були безпосередньо досліджені судом, а саме: 
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №517353, відповідно до якого зазначено суть правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено вище; 
- Акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 , відповідно до якого працівником поліції було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння у вигляді: зіниці очей не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, останній відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння; 
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 19.11.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 працівником поліції було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння у вигляді: зіниці очей не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився;
- відеозаписом CD диску з нагрудної камери працівника поліції, який був безпосередньо переглянутий у судовому засіданні, з якого встановлено, що у нерухомому транспортному засобі сидить водій, який представився ОСОБА_1 , а працівник поліції вказує на те, що із електронної бази наявної у їх розпорядженні встановлено наявність матеріалів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складених стосовно ОСОБА_1 , його було направлено до медичного закладу, утім остаточне рішення судом не ухвалено, тому працівник поліції вказує, що вони зобов`язані запропонувати йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого ОСОБА_1 відмовився, у подальшому було задокуменовано правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, у період цього лунає повітряна тривога. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Вимогами ст. 280 КУпАП встановлено, що суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна особа в його вчиненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.
Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог зазначеної процедури вважається недійсним в силу ч. 5 ст. 266 КУпАП.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду регулює ст.266 КУпАП, Інструкція "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" від 09 листопада 2015 року N 1452/735 (надалі - Інструкція), Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України, від 17.12.2008 № 1103 (надалі – Порядок).
Відповідно до п.2 розд.1 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з п. 3, 4 розд.1 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Перелік таких ознак є вичерпним. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п.12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
З аналізу вказаних норм слідує, що законодавцем чітко закріплено, що огляд це дія з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, обстеження з метою з`ясування перебування особи в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння особою уповноваженою на вчинення такої дії, яка має проводитись із дотримання суворої процедури визначеної законодавцем.
Суд, не заперечуючи важливість та необхідність профілактичної роботи по недопущенню керування транспортними засобами в стані як алкогольного так і наркотичного сп`яніння, вважає за необхідне наголосити, що така робота має проводитись виключно в правовому полі та не допускати зазіхань на права людини.
Працівник поліції не може свавільно зобов`язувати пройти огляд без законних на те правових підстав, звинувачувати будь-яку особу в тому, що вона перебуває в стані сп`яніння, у тому числі допускати порушення визначеної законодавцем процедури проведення огляду, оскільки таким чином буде мати місце надмірне втручання в особисте життя.
Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в ст.ст. 247, 280 КУпАП, надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але й оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.
Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №517353, 19.11.2025 о 10 год. 10 хв. в м. Липовець по вул. Героїв Майдану, Вінницького р-ну, Вінницької обл., гр. ОСОБА_1 керував автомобілем Ауді а4, державний номерний знак на іноземній реєстрації НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагували на світло, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. 
Разом з цим із відеозапису із бодікамери поліцейського № 800423 було встановлено, що транспортний засіб, у якому сидить ОСОБА_1 не рухається. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що він повернувся із магазину та сів у транспортний засіб, який стояв на аварійці, до якого під`їхали працівники поліції на службовому транспортному засобі.
Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
У рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає-використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування, вінницької області. Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. А знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.
Аналізуючи зібрані у справі докази слід констатувати, що особою, яка склала матеріали не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ОСОБА_1 функцій водія.
Разом з цим, як слідує із Протоколу про адміністративне правопорушення у співставленні до Акту огляду на стан сп`яніння та Направлення, працівник поліції самостійно на власний розсуд зазначає ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , які навіть не співпадають у цих процесуальних документах, тоді як із відеозапису встановлено, що працівник поліції про їх наявність водію не повідомляв взагалі, вони не озвучувались, не вживались будь-які дії щодо фіксації чи зіниці очей не реагують на світло, а тремтіння пальців рук та почервоніння обличчя не проглядаються на відеозаписі, дії ОСОБА_1 відповідають обстановці, він повідомляє що їде на поховання побратима, у багажнику при огляд виявлено траурний вінок, через деякий час повз екіпаж проїжджає колона із загиблим воїном, отож покази ОСОБА_1 надані ним у судовому засіданні повністю узгоджуються із зафіксованими на відеозаписі.
Водночас відповідно до п.2 розд.1 Інструкції, обов`язок у водія на виконання вимог п.2.5. ПДР пройти огляд на стан сп`яніння виникає, якщо у поліцейського є підстави вважати, що водій перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, передбаченими п. 3, 4 розд.1 Інструкції, тоді як таких ознак не було озвучено, що слідує із відеозапису, а підставою для огляду слугувала наявність у електронній базі інформації про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складених стосовно ОСОБА_1 , за якими остаточне рішення судом не ухвалено, у зв`язку із чим було зобов`язано останнього пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, що не відповідає вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції.
Таким чином зібрані у справі докази вказують на те, що працівником поліції було грубо порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, відтак в силу положень ст.266 КУпАП він є недійсним.
Заслуговують на увагу суду доводи сторони захисту щодо невжиття працівником поліції при документуванні правопорушення дій щодо збереження життя особи, яка притягується до відповідальності в період повітряної тривоги, що прослідковується чітко із відеозапису.
Матеріали адміністративного провадження не містять належних та допустимих доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі.
У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що після документування матеріалів про адміністративне правопорушення його відпустили та він поїхав у наміченому напрямку на похорони побратима.
Суд зважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду.
Інші докази, зокрема Акт та Направлення не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та їх спростовано інформацією на відеозаписі.
Вищевикладене свідчить про те, що працівниками Національної поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що є їх безумовним обов`язком в силу ст.252 КУпАП.
Згідно зі статтею 2 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. При цьому, стаття 17 зазначеного Закону визначає, що національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.
В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. У своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує на тому, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч. 1, 2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. 
Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
З огляду на викладене та встановлені судом обставини в ході розгляду даної справи, суд приходить до висновку, що зібрані докази не доводять об`єктивної сторони та належності ОСОБА_1 до суб`єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що вказує на недоведеність висунутого особі обвинувачення.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ч. 1 ст. 130, 221, 251-252, 276, 283-284 КУпАП, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником протягом 10-ти днів із дня винесення постанови. 
Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо в поновленні строку відмовлено. 
Повний текст постанови суду складена 16.03.2026.

Суддя Світлана ШПОРТУН