ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" лютого 2026 р. справа № 300/3867/23
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Остап?юка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення додаткової винагороди в розмірі 70 000 гривен, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі – позивач, військовослужбовець, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач, військова частина, ВЧ НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та стягнення додаткової винагороди в розмірі 70 000 гривень. 
Підставами звернення позивача із вказаним позовом є невиплата додаткової винагороди в розмірі 70 000 гривень за жовтень 2022 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 призваний за мобілізацією згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 за №69/2022 та направлений для проходження військової служби як старший солдат у Військову НОМЕР_2 , відповідно до довідки від 02.11.2022 №6662, безпосередньо приймає участь у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки, оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 04.07.2022 по теперішній час. Повідомив, що за період з 04.07.2022 по 30.09.2022, з 01.11.2022 по 31.12.2022 відповідачем здійснено нарахування і виплату додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, передбаченої пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Однак, за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 вказана додаткова винагорода позивачу не нараховувалася і не виплачувалася, тоді як довідкою від 02.11.2022 за №6662 підтверджується безпосередня участь позивача у бойових діях в зазначений період. Вважає дії відповідача щодо невиплати вказаної додаткової винагороди за жовтень 2022 року протиправними, а тому просив позов задовольнити повністю.
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 28.06.2023 відкрив провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Військова частина НОМЕР_1 направила до суду відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погодився, із посиланням на відповідні норми права та твердження, просив в задоволенні позову відмовити, з викладених у ньому підстав. Позивач, в свою чергу, подав до суду заперечення, в яких не погодився з мотивами та доводами Військової частини НОМЕР_1 , викладеними у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзив на позовну заяву, заперечення, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2022 за №6662 лейтенант ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій часині НОМЕР_1 та приймає безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) з 04.07.2022 по теперішній час. Підстава розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №1/1505т/сд від 23.06.2022, бойове розпорядження ОУВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " №134т від 30.06.2022, наказ командира військової частини НОМЕР_1 з медичного забезпечення №75 дск від 04.07.2022, та рапорт командира МР № 8029 від 01.10.2022.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2022 №504 "Про виплату додаткової винагороди" та пункту 1451 Додатку №1 до нього, лейтенанту медичної служби ОСОБА_1 виплачено додаткову винагороду в розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01.10.2022 по 31.10.2022.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невиплати в повному обсязі додаткової винагороди за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 у розрахунку до 100000 гривень на місяць, встановленої пунктом 1 Постанови №168, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, з метою захисту свого порушеного права на виплату додаткової винагороди.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами 1-3 статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
В силу вимог статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Частиною 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до частини 2, частини 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
За правилами частини 4 цієї статті грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).
Пунктом 1 Постанови №168 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до пункту 2-1 зазначеної Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України прийнято Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних сил України (далі - Окреме доручення, застосовувалося до січня 2023 включно), що узгоджується з пунктом 2-1 Постанови, який застосовується з 24.02.2022.
Відповідно до пункту 1 Окремого доручення під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем, у тому числі: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або Штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань зведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань зведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей; здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.
Пунктами 2, 3 Окремого доручення визначено на період дії воєнного стану військовослужбовцям встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах: 100000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах); 30000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку із звільненням з військової служби).
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
- бойовий наказ (бойове розпорядження);
- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Згідно з пунктами 5-6 Окремого доручення виплата додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснюється на підставі наказів:
- командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі – військові частини) - особовому складу військової частини;
- керівника вищого органу військового управління – командиром (начальником) військових частин.
В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Аналіз зазначених нормативних положень дає підстави для висновку, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, є відповідні накази командирів (начальників) військових частин, а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком № 1 Окремого доручення.
Повертаючись до фактичних обставин справи, судом з`ясовано, що командир медичної роти Військової частини НОМЕР_1 подав на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 рапорт №16253 з проханням виплатити щомісячну додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, до рішення МОУ №912/з/29 від 23.06.2022 особовому складу Медичної роти у жовтні 2022 році. Пунктом 1 зазначеного рапорту визначено перелік військовослужбовців медичної роти, яким щомісячна грошова винагорода визначена у розмірі 100000 гривень, а пунктом 3 - військовослужбовців, яким грошова винагорода визначена у розмірі 30000 гривень.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2022 №504 "Про виплату додаткової винагороди" та пункту 1451 Додатку №1 до нього, лейтенанту медичної служби ОСОБА_1 виплачено додаткову винагороду в розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01.10.2022 по 31.10.2022.
За доводами відповідача, не включення в рапорт командира медичної роти ВЧ НОМЕР_1 від 25.11.2022 за №16253 інформації про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районі у період здійснення вищезазначених заходів) свідчить про те, що позивач в зазначених заходах участі не брав.
В силу положень абзацу 3 пункту 3 Окремого доручення документальним підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів є не лише рапорт командира підрозділу, але й бойовий наказ (бойове розпорядження) і журнал бойових дій.
З долученого відповідачем до відзиву журналу бойових дій підрозділу: медичної роти ВЧ НОМЕР_1 судом встановлено, що перший запис в журналі, який датований 01.11.2022 9:00 год., в розділі "Завдання військ та стисле висвітлення ходу бойових дій" містить інформацію про те, що "Лікарсько-фельдшерські бригади у складі:. …, ОСОБА_1 , .. продовжують виконувати бойове чергування з підсилення медичного забезпечення в н.п.Шевченківське на санітарних автомобілях RENAULT MASTER № НОМЕР_3 , MERCEDES-SPRINTER 516 № НОМЕР_4 , TOYOTA HIACE 2.4D №2295И1, MERCEDES-SPRINTER №2590И1 з 31.10.2022 по 06.11.2022 р. згідно бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_5 №75 дск від 04.07.2022".
Тобто, журнал бойових дій медичної роти ВЧ НОМЕР_1 містить інформацію про те, що позивач продовжує виконувати бойове чергування з 31.10.2022 по 06.11.2022. Вказаний запис внесено до журналу бойових дій 01 листопада 2022 року.
Таким чином, журнал бойових дій є належним документальним підтвердженням безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у жовтні 2022 році, як мінімум - 31.10.2022.
За встановлених обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що не здійснивши нарахування і виплату позивачу щомісячної додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за 31.10.2022 в розрахунку до 100000,00 гривень на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, Військова частина НОМЕР_1 порушила права позивача щодо належного грошового забезпечення, а тому така бездіяльність є протиправною.
З огляду на те, що судом встановлено протиправність поведінки відповідача у спірних правовідносинах, належним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за 31.10.2022 в розрахунку до 100000,00 гривень на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з врахуванням проведених виплат за цей період.
Поряд з цим, підстав для нарахування та виплати позивачу спірної винагороди за період з 01.10.2022 по 30.10.2022 судом не встановлено.
Стосовно довідки від 02.11.2022 за №6662, яка на переконання позивача, підтверджує його безпосередню участь у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки, оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 04.07.2022 по теперішній час, суд зазначає таке.
Вказана довідка не відповідає вимогам Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 та формі додатку № 1 Окремого доручення в цілях виплати спірної винагороди, позаяк у підставах її видачі не зазначено документи, визначені абзацами 3, 4 та 5 пункту 3 цього Доручення, зокрема журнал бойових дій.
Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20.12.2022 №814 "Про організацію роботи з надання статусу учасника бойових дій" (зі змінами, внесеними наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно- господарської діяльності) від 25.12.2022 №849) у пункті 8-1 визначено, що довідки про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), видані посадовими особами військової частини НОМЕР_1 до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2022 №1193 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. №413" (25.10.2022), вважаються недійсними у зв`язку з невідповідністю таких довідок встановленій формі, а також у зв`язку з видачею таких довідок не за затвердженою формою Додатку 6 до Порядку. Недійсні довідки підлягають заміні на довідки за встановленою формою.
Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20.12.2022 №814 "Про організацію роботи з надання статусу учасника бойових дій" (зі змінами, внесеними наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.12.2022 №849) є чинним та в судовому порядку не оскаржувався. Доказів зворотного судом не встановлено і матеріали справи не містять.
Таким чином, посилання позивача на довідку від 02.11.2022 №6662 як на підставу для твердження про його безпосередню участь у бойових діях в період з 01.10.2022 по 30.10.2022, є необґрунтованими.
З огляду на викладене, у суду відсутні підстави вважати, що за період з 01.10.2022 по 30.10.2022 позивачу не нараховано та не виплачено додаткову винагороду у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/в/29.
Інші доводи та аргументи учасників справи не мають значення для правильного вирішення спору по суті, не впливають на встановлені в ході розгляду справи обставини і не спростовують викладених висновків суду.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У разі задоволення позову суд, застосовуючи припису пункту 10 частина 2 статті 245 КАС України, може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини 4 статті 245 КАС України).
В силу вимог частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Водночас, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту має забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. А відтак, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність.
Судом встановлено, що саме відповідач наділений відповідними повноваженнями щодо призначення одноразової грошової допомоги.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідачі діяли на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що ОСОБА_1 на підставі частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 132 КАС України).
Згідно статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Представник позивача, в адміністративному позові вказав, що витрати на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести становлять орієнтовано 20 000,00 гривень.
Водночас, представником позивача, на виконання вимог статті 134 КАС України, не надано суду належних доказів, які підтверджують понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 гривень, з огляду на вказане, у суду відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування останніх.
Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за 31.10.2022 в розрахунку до 100000,00 гривень на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за 31.10.2022 в розрахунку до 100000,00 гривень на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з врахуванням проведених виплат за цей період.
В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ), АДРЕСА_1 .
відповідач – Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_7 ), АДРЕСА_2 .

Суддя   Остап`юк С.В.