КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
05 березня 2026 року
м. Київ
провадження № 22-ц/824/3630/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), 
суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В.,
при секретарі Мудрак Р. Р.,
за участі: представника позивача - адвоката Гаращука С. В.,
представника відповідача ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» - Гайдаманчука О. В., 
представника ТОВ «Київська обласна енергетична компанія» - Кротова О. Ю.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргоюадвоката Гаращука Сергія Вікторовича, в інтересах ОСОБА_1 ,
на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
у складі судді Журавського В. В.
від 26 вересня 2025 року
у цивільній справі № 359/10203/19 Бориспільського міськрайонного суду Київської області
за позовом ОСОБА_1 
до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі»,
Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергетична компанія»
про визнання незаконними дій щодо нарахування заборгованості за послуги з постачання електричної енергії та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив визнати незаконними дії ТОВ «Київська обласна ЕК» з нарахування боргу за спожитку електроенергію за період з 02.01.2019 по 13.01.2020 у розмірі 197 289 гривень 61 копійок, а також зобов`язати ТОВ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» здійснити перерахунок вищевказаної заборгованості.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначав, що 17.10.2004 між ним та правопопередником Відповідача-2 (ПрАТ «Київобленерго») було укладено договір про постачання електричної енергії, умови якого він сумлінно виконував. Вказував, що у 2014 році за його заявою було встановлено трифазний лічильник типу ZMG310CR4.041b № 50623209, і до липня 2019 року жодних претензій щодо оплати не виникало. 
Зазначав, що 17.07.2019 за результатами контрольного огляду представником енергопостачальника було складено Акт № 074423, в якому зафіксовано сумарний показник 242 202 кВт, з чим він категорично не погодився через технічну неможливість такого споживання побутовим абонентом. Стверджував, що різниця між зафіксованими показами та даними на початок року становить 187 880 кВт, що суперечить його звичайному середньомісячному споживанню в обсязі 1500 кВт.
Звертав увагу на те, що отримав від Відповідача-2 копію Акту № 635347 від 02.01.2019 про нібито заміну лічильника та фіксацію стартових показів на рівні 105 291 кВт. Наголошував, що цей Акт є сфальсифікованим, оскільки він його не підписував, під час його складання присутнім не був, а фізичної заміни лічильника у 2019 році не відбувалося, оскільки прилад працював безперервно з 2014 року. Позивач вважає, що Відповідач-2 вніс у спірний Акт від 02.01.2019 недостовірні дані для створення штучної заборгованості. Також посилався на порушення законодавства про метрологію, вказуючи, що міжповірочний інтервал лічильника сплив, оскільки остання повірка датується 2013 роком, а тому прилад не міг використовуватися для комерційних розрахунків.
Стверджував, що дії відповідачів щодо нарахування боргу в розмірі 265 792,85 грн за період з 02.01.2019 по 30.09.2019 є незаконними та порушують права споживача. Обґрунтовуючи вимогу про перерахунок, посилався на положення Кодексу комерційного обліку електричної енергії (зокрема пункти 6.7, 6.12, 6.16), які передбачають можливість розрахунку обсягу споживання за середньодобовими показниками попереднього періоду у разі порушення обліку або неможливості отримання достовірних даних.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2025 року відмовлено у позові.
В апеляційній скарзі адвокат Гаращук С. В., в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та ухваленим з неповним з`ясуванням обставин справи. Зазначає, що суд залишив поза увагою той факт, що різниця між показами лічильника станом на 01.01.2019 (54 322 кВт) та зафіксованими під час перевірки 17.07.2019 (242 202 кВт) становить 187 880 кВт, що є технічно неможливим для побутового споживача за півроку, враховуючи середнє споживання 1500 кВт/місяць. Апелянт звертає увагу на те, що Акт від 02.01.2019 про заміну лічильника та фіксацію стартових показів він не підписував, підпис є підробленим, а його присутність під час цих дій не доведена, що ставить під сумнів коректність початкових даних для нарахування. Скаржник наголошує на ігноруванні судом висновку судової електротехнічної експертизи, яка встановила, що дані профілю навантаження, збережені в пам`яті лічильника за період з 13.03.2019 по 31.10.2019, сумарно становлять 9 492 кВт, тоді як відповідач за цей же період нарахував 220 375 кВт, що перевищує фактичні дані пам`яті приладу у 23 рази. Позивач стверджує, що суд першої інстанції помилково спирався лише на факт технічної справності лічильника на момент експертизи, не надавши оцінки кричущій розбіжності між даними погодинного графіку споживання (профілю навантаження) та сумарними показами на дисплеї, природа виникнення яких не з`ясована. Апелянт вважає, що нарахування є штучними, а дії відповідачів порушують права споживача в умовах монополії постачальника послуг.
Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (відповідач-1, оператор системи розподілу) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергетична компанія» (відповідач-2, постачальник) заперечують проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. У відзивах зазначають, що суд вірно встановив фактичні обставини на підставі експертного висновку від 02.08.2024, який підтвердив працездатність лічильника та відсутність стороннього втручання в його роботу. Відповідачі наголошують, що зафіксовані в актах та підтверджені експертизою сумарні показники лічильника (257 908 кВт станом на момент дослідження) є єдиною належною підставою для комерційного обліку згідно з Кодексом комерційного обліку електричної енергії. Вказують, що апелянт не надав належних доказів неправильності роботи приладу обліку, а сумніви щодо обсягів споживання не спростовують фактичних показів сертифікованого засобу вимірювальної техніки. Крім того, Відповідач-1 звертає увагу на те, що законодавство не вимагає обов`язкової присутності споживача при заміні лічильника, а підписання апелянтом акту контрольного огляду від 17.07.2019 свідчить про обізнаність зі станом приладу. Відповідачі вважають обраний позивачем спосіб захисту неефективним, посилаючись на те, що питання наявності боргу має вирішуватися під час розгляду позову про стягнення заборгованості, а не шляхом оскарження дій щодо нарахування.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представника позивача - адвокат Гаращук С. В. апеляційну скаргу підтримав із викладених у ній підстав та доводів.
Представник відповідача ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» - Гайдаманчук О. В., та представник ТОВ «Київська обласна енергетична компанія» - Кротова О. Ю. проти задоволення скарги заперечили із підстав викладених у відзивах. 
Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів, колегія суддів виходить з наступного.
Встановлено, що ОСОБА_1 є власником садового будинку АДРЕСА_1 , дачне поселення «Ред», що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 11.02.2011 (т. 1 а.с. 39) та копією Витягу про державну реєстрацію прав від 02.03.2011 (т. 1 а.с. 40). 
17.10.2004 між ОСОБА_1 та ЗАТ АЕС Київобленерго Бориспільський РЕМ був укладений договір про постачання електричної енергії № 1155, за умовами якого ЗАТ АЕС Київобленерго Бориспільський РЕМ взяв на себе зобов`язання постачати ОСОБА_1 електричну енергію за адресою: Київська область, Бориспільський район, урочище «Млиново». В свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язався оплачувати одержану електричну енергію за встановленими цінами (тарифами) у терміни, передбачені договором (т. 1 а.с. 26-35).
З рахунку № НОМЕР_2 за червень 2019 року (т. 1 а.с. 48) вбачається, що ОСОБА_1 була нарахована заборгованість за послуги з постачання електричної енергії у розмірі 28 823 грн 08 коп. Крім цього, згідно рахунку № НОМЕР_3 за вересень 2019 року (т. 1 а.с. 51) встановлено, що ОСОБА_1 була нарахована заборгованість за постачання електричної енергії у розмірі 265 792 грн 85 коп.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що згідно з висновком судової електротехнічної експертизи спірний лічильник знаходиться у працездатному стані, здатен обліковувати електроенергію в повному обсязі, а слідів втручання в його роботу не виявлено. Встановивши, що сумарний обсяг спожитої енергії на момент дослідження склав 257 908 кВт, суд дійшов висновку про відповідність нарахувань фактичним показам приладу обліку. Суд зазначив, що розбіжність між даними профілю навантаження (пам`яті лічильника) та виставленими рахунками не спростовує факту загального споживання, зафіксованого накопичувальним підсумком на дисплеї справного приладу. Також суд вказав, що факт непідписання позивачем акту від 02.01.2019 про встановлення лічильника не впливає на обов`язок оплачувати спожиту послугу, обсяг якої підтверджено технічно справним засобом обліку. Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання дій відповідачів незаконними та зобов`язання здійснити перерахунок, оскільки позивачем не доведено порушення його прав при здійсненні комерційного обліку.
Погоджуючись із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, колегія суддів виходить з наступного.
Щодо обраного позивачем способу захисту прав, колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц дійшла висновку, що вимога про визнання боргу безпідставним, як і вимога про зобов`язання здійснити перерахунок, може бути ефективним способом захисту інтересу боржника в юридичній визначеності у спірних правовідносинах. Таким чином, позивачем обрано допустимий спосіб захисту.
Водночас, для задоволення позовних вимог суд має встановити факт порушення прав позивача діями відповідача. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право. Однак порушенням є такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу. Стала практика Верховного Суду підтверджує, що недоведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, є самостійною підставою для відмови у його задоволенні.
Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ) та Кодексом комерційного обліку електричної енергії (далі - ККОЕЕ). 
Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів. Згідно з п. 5.5.5 ПРРЕЕ споживач зобов`язаний забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок, приладів, пристроїв та обладнання.
Застосовуючи до встановлених обставин норми процесуального права, що регламентують стандарти доказування, колегія суддів наголошує, що згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. У цій справі єдиною підставою позовних вимог про незаконність нарахувань було твердження позивача про некоректну роботу приладу обліку (технічну неможливість фіксації такого обсягу енергії) та фальсифікацію його показів.
Утім, доводи апелянта про технічну неможливість споживання зафіксованого обсягу енергії спростовуються висновком судової електротехнічної експертизи № 21868/23-46 від 02.08.2024. Експертом встановлено, що лічильник ZMG310CR4.041b № 50623209 на момент дослідження був технічно справним, придатним до експлуатації, а його похибки не перевищують допустимих норм. Також експертизою підтверджено відсутність ознак втручання в програмне забезпечення приладу з метою зміни показів.
Щодо розбіжності між даними «профілю навантаження» (пам`яті) та сумарними показами на дисплеї, колегія суддів зазначає, що за правилами ККОЕЕ накопичувальний регістр лічильника є основним джерелом даних для комерційних розрахунків. Неспівпадіння цих даних за певними реєстрами не є безумовним доказом незаконності нарахувань за умови підтвердженої справності приладу.
Доводи апелянта про те, що його електронне листування з енергопостачальником у червні 2019 року та адвокатські запити свідчать про його добросовісність і відсутність заборгованості, колегія суддів відхиляє, оскільки суб`єктивні дії споживача щодо з`ясування стану рахунку не спростовують об`єктивних даних комерційного обліку. Відповідно до положень Кодексу комерційного обліку електричної енергії, дані, отримані безпосередньо з пам`яті справного засобу вимірювальної техніки, мають пріоритет над будь-якими іншими твердженнями сторін, а сумніви споживача, не підтверджені технічними доказами несправності приладу, не можуть бути підставою для скасування нарахувань.
Доводи про незаконність заміни лічильника 02 січня 2019 року через відсутність позивача та непідписання ним відповідного акту є безпідставними, адже чинне законодавство, зокрема Правила роздрібного ринку електричної енергії, не передбачає обов`язкової присутності споживача як умови легітимності технічної заміни приладу обліку оператором системи розподілу, якщо такий прилад розміщений у доступному для персоналу місці. Відсутність підпису в акті заміни або його оспорювання не анулюють факт фактичного споживання електричної енергії, обсяг якої зафіксований нововстановленим засобом обліку, що за результатами експертизи визнаний технічно справним.
Твердження апелянта про штучність та «вигаданість» нарахувань внаслідок монопольного становища відповідачів колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки нарахування здійснювались на підставі фактичних показів засобу вимірювальної техніки за тарифами, що регулюються державою в особі НКРЕКП. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що енергопостачальником було внесено до розрахункових документів дані, які не відповідають фізичним показникам лічильника, а саме лише посилання на монополізм не звільняє споживача від обов`язку оплачувати фактично отриманий ресурс.
Аргументи щодо некоректності розрахунків через наявність «нульових» показників у рахунках за період січень-травень 2019 року колегія відхиляє, оскільки такий порядок відображення даних є наслідком ненадання споживачем фактичних показів лічильника у зазначений період. Згідно з ККОЕЕ, у разі неотримання показів від споживача, оператор системи проводить розрахунок за середньодобовим споживанням з подальшим коригуванням після отримання фактичних даних під час контрольного огляду, що і було здійснено відповідачами у липні 2019 року шляхом фіксації накопиченого обсягу споживання.
Доводи про неможливість використання лічильника для розрахунків через закінчення міжповірочного інтервалу є безпідставними, адже встановлений у ході судового розгляду факт технічної справності та точності приладу (згідно з висновком судової експертизи від 02.08.2024) має переважне значення над формальним спливом строку повірки для встановлення істини щодо обсягу спожитої енергії.
Колегія суддів звертає увагу, що зафіксовані в акті від 17.07.2019 технічні параметри мережі підтверджують використання позивачем обладнання у такому специфічному режимі (генерація), що безпосередньо не могло не вплинути на зростання показників обліку. Враховуючи підтверджену експертним висновком повну технічну справність лічильника, відображені на його дисплеї обсяги енергії є результатом внутрішніх процесів у електромережі споживача, а не наслідком помилки чи неправомірних дій відповідачів.
Згідно з пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ, саме споживач зобов`язаний забезпечувати належний технічний стан та режим експлуатації власних електроустановок. Таким чином, фіксація значних обсягів енергії є наслідком індивідуальних особливостей роботи обладнання на об`єкті позивача, відповідальність за які та ризики від яких покладаються виключно на нього. Оскільки прилад обліку працював коректно, дані, зафіксовані на його дисплеї, є єдиною законною підставою для здійснення розрахунків за спожиту електричну енергію.
Колегія суддів наголошує, що судова експертиза є об`єктивним доказом, який підтверджує достовірність роботи лічильника. Позивачем не надано альтернативних технічних доказів, які б свідчили про метрологічну помилку або програмний збій приладу. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно з`ясовано обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
Отже оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлені.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката Гаращука Сергія Вікторовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2025 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 09 березня 2026 року. 

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов