Справа №155/230/26
Провадження №3/155/97/26

ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року       місто Горохів

Суддя Горохівського районного суду Волинської області Яремчук С.М., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , непрацюючої,
за скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №589217 від 12 лютого 2026 року ОСОБА_1 12 лютого 2026 року о 00 годин 40 хвилини в місті Горохів, по вулиці Студентській, керувала автомобілем Audi A6, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Алкофор 507», тест №00204, результат тесту 1,67‰.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вини не визнала та показала, що автомобілем керувала не вона, а брат власниці автомобіля ОСОБА_2 , якого на момент приїзду працівників поліції на місці не було, оскільки останній поїхав за тросом, щоб витягнути їх. Вказала, що вона з ОСОБА_3 пересіли на передні сидіння вже тоді, коли автомобіль застряг і сиділи там до моменту приїзду працівників поліції. Поліцейському повідомила, що вона є водієм тому, що в неї є посвідчення водія. Після того як пройшла огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою алкотестера і зрозуміла, що їй зараз будуть оформляти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, почала стверджувати, що автомобілем не керувала.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відпвідальності, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, приходжу до наступного висновку.
Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , вина останньої у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення також стверджується матеріалами справи, зокрема:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №589217 від 12 лютого 2026 року;
рапортом начальнику ВП №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області відповідно до якого 12 лютого 2026 року о 00 годин 25 хвилин надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що в місті Горохів, вулиця Студентська, 4, в полі біля гуртожитку перебуває двоє осіб в транспортному засобі Audi A6 чорного кольору. Підозріло себе поводять;
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів згідно з яким ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Алкофор 507», результат тесту 1,67‰, тест №00204, від підпису відмовилася;
роздруківкою з приладу «Алкофор 507» щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, проба позитивна 1,67‰, тест №00204, проведений 12 лютого 2026 року о 00 годин 48 хвилини;
дослідженим в судовому засіданні диском на якому наявні відеозаписи з бодікамери поліцейського на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Алкофор 507», результат тесту 1,67‰, щодо результату проведеного огляду будь-яких заперечень не висловлювала, проходити огляд в медичному закладі бажання не виявила.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та відповідно до положень ст. 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відеозапис з бодікамери працівника поліції оцінений в сукупності з іншими доказами, як належний і допустимий доказ, адже він надає можливість об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення. Ним зафіксовані реальні дані, які дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.
Статтею 252 КУпАП, визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені судом докази, які надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, у судді не має.
Заперечення ОСОБА_1 про те, що вона не керувала автомобілем суддя вважає не обґрунтованими з огляду на наступне.
Так, з відеофіксації вбачається, що на дорозі знаходиться автомобіль із ввімкненими фарами, за кермом якого перебуває ОСОБА_1 . При спілкуванні з працівниками поліції на місці події ОСОБА_1 зазначила: «Я хотіла виїхати!» (час на відео 00:38:39, 00:39:46). На запитання поліцейського «Хто водій?» остання відповіла «Я!» (час на відео 00:39:03). Надалі, на запитання поліцейського «Нащо сигналили?» ОСОБА_1 відповіла «Ми бачили, що ви їдете», «…Щоб нас хтось витягнув». Надалі працівник поліції роз`яснив, що був дзвінок на лінію «102» про неадекватну поведінку, зокрема «газують, кричать». На повторне запитання поліцейського «Хто їхав машиною?» ОСОБА_1 відповіла: «Я!» (час на відео 00:43:14) та зазначила: «А ми реально застрягли, бо ми їхали з кумою» (час на відео 00:45:10). Надалі ОСОБА_1 пройшла огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою приладу «Алкофор 507», результат тесту склав 1,67‰. Однак, на запитання поліцейського про те, чи згідна з результатом ОСОБА_1 почала стверджувати, що у них немає водія, оскільки він відійшов та почала вказувати, що вона не водій. Від проходження огляду в медичному закладі відмовилася, оскільки вказала, що автомобілекм не керувала.
Надані суду відеозаписи з бодікамер є послідовними та повністю відображають всі обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення.
Відтак, пояснення ОСОБА_1 про те, що вона не керувала транспортним засобом суддя вважає неспроможними та розцінює їх як спосіб захисту і намаганням спростувати ті докази, які об`єктивно вказують на вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і як, наслідок, уникнути покарання за вчинене адміністративне правопорушення.
За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як вбачається з довідки ВП №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області №20225-2026 від 12 лютого 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , упродовж року до адміністративної відповідальності не притягалася. Також ОСОБА_1 отримувала посвідчення водія серії НОМЕР_2 , статус: виданий, термін дії: з 08 липня 2017 року по 08 лютого 2047 року, категорія «В».
При визначенні виду та розміру стягнення суд враховує особу порушниці, яка вперше притягається до адміністративної відповідальності, вину свою визнала, разом з тим, вчинила правопорушення, яке відноситься до категорії порушень підвищеної суспільної небезпечності у сфері безпеки дорожнього руху.
Враховуючи всі обставини справи, особу правопорушника, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка не містить альтернативи, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Дана міра адміністративного стягнення, на думку судді, буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відомостей про наявність у правопорушника пільг по сплаті судового збору, які передбачені ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», матеріали справи не містять.
Отже, на підставі ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 665,60 гривень.
Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суддя, – 

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1  визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.
У випадку добровільної несплати штрафу відповідно до ст. 308 КУпАП його розмір стягнути з  ОСОБА_1  у подвійному розмірі.
Стягнути з  ОСОБА_1  в користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд Волинської області.

Суддя Горохівського районного суду
Волинської області        Яремчук С.М.