ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" березня 2026 р. справа № 300/7697/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остап`юка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання знести індивідуальний житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2025 Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради (далі – позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання знести індивідуальний житловий будинок на місці квартири АДРЕСА_1 .
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами.
Розпорядження в.о. керівника апарату суду "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 300/7697/25" від 13.01.2026 за № 49, на виконання вимог підпункту 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11 листопада 2024 року № 39, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 300/7697/25 у зв`язку із відрахування зі штату суду судді Чуприни О.В. відповідно до наказу голови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року №370-ОС.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2026, справу № 300/7697/25 передано головуючому судді Остап`юку С.В.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 прийнято до провадження адміністративну справ № 300/7697/25 за позовом Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання знести індивідуальний житловий будинок. Розгляд справи розпочато з початку та здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами.
02.02.2026 ухвалою суду залучено ОСОБА_2 до адміністративної справи № 300/7697/25 за позовом Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання знести індивідуальний житловий будинок, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (далі – третя особа). 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що посадовими особами позивача встановлено виконання відповідачем будівельних робіт, розпочате без отримання дозволу на виконання таких робіт, без затвердженого проекту, на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, що відповідно до статті 376 Цивільного кодексу України дає підстави вважати його самочинним будівництвом. Позивачем, на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2023 вжито всіх заходів, спрямованих на реалізацію повноважень, в тому числі щодо проведення позапланової перевірки на об`єкті будівництва, припинення права на початок виконання будівельних робіт відповідачем, винесення. А тому, є підставою для звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта. 
Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Третя особа надала суду пояснення щодо позову з викладом свої аргументів і міркування на підтримку позову.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у позовній заяві, встановив наступне.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №233854716 від 24.11.2020, зареєстрованого на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 24.11.2020.
ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.
ОСОБА_1 , через Центр надання адміністративних послуг м. Івано-Франківська, звернувся до Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради із заявою про видачу вихідних даних – містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва "Будівництва індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 ".
За наслідком розгляду заяви позивача щодо надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва для реконструкції квартири АДРЕСА_1 , листом Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради від 01.03.2021 року за № 518448 ОСОБА_1 відмовлено у наданні даної послуги з причин відсутності нотаріально посвідченої згоди власників квартири АДРЕСА_3 на здійснення вказаної реконструкції.
ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради про визнання протиправною відмову у видачі містобудівних умов та обмежень на проектування об`єкта будівництва "Будівництва індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 " та зобов`язання видати такі містобудівні умови та обмеження.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.08.2021 у справі № 300/2708/21, позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради від 27.08.2019 за № 518448 у наданні ОСОБА_1 містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва "Будівництва індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 ". Зобов`язано Департамент містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради надати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва "Будівництва індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 ".
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2023 у справі 300/2708/21 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року в адміністративній справі № 300/2708/21 скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2023 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі 300/2708/21 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року у справі №300/2708/21 – без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі №300/2708/21 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2024 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради, за участю ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
Верховний Суд в постанові від 21.05.2024 у справі № 300/2708/21 відмовляючи в задоволенні позову дійшов таких висновків, що в будинку по АДРЕСА_5 розміщено дві окремі квартири, на кожну з яких за скаржницею (квартира АДРЕСА_3 ) та позивачем (квартира АДРЕСА_6 ) зареєстровано право власності. 
З встановлених судовим розглядом цієї справи обставин не встановлено того, що на вказаний будинок за будь-ким зареєстровано право власності як на окремий об`єкт нерухомого майна або на його частини. Поділу цього будинку на самостійні об`єкти нерухомого майна з наданням кожному об`єкту нової поштової адреси або виділу його частки в натурі відповідно до законодавства не здійснювалося.
Суди також установили, що вищезазначеному будинку присвоєно єдину поштову адресу, а відповідно до наявних у справі матеріалів, досліджених судами попередніх інстанцій, обидві частини цього будинку конструктивно пов`язані між собою спільною стіною. Згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_3 така розташована у житловому будинку, а відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_6 – у будинку квартирного типу за однією і тією ж самою адресою: АДРЕСА_5 .
Розташування належних на праві власності позивачеві та скаржниці квартир у одному і тому ж самому будинку за вищевказаною адресою підтверджується й матеріалами цієї справи, дослідженими у судових засіданнях у судах попередніх інстанцій, встановленими у ній обставинами.
З урахуванням таких обставин та норм законодавства, наведених вище у цій постанові, висновків Верховного Суду щодо їх застосування, колегія суддів констатувала, що на правовідносини, пов`язані із здійсненням права власності у житловому будинку по АДРЕСА_5 , в якому розташовані квартира АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_3 , та квартира АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_1 , поширюються положення законодавства, якими врегульовані відносини щодо здійснення права власності у багатоквартирному житловому будинку.
З огляду на встановлені у цій справі обставини колегія суддів критично оцінила доводи ОСОБА_1 про належність вказаного вище будинку до одноквартирного індивідуального житлового будинку, оскільки цей будинок не є окремим об`єктом нерухомості, на нього, або на його частини, не зареєстровано право власності за жодною особою, в тому числі й за учасниками цієї справи, а окремі адреси тим його частинам, у яких розташовані квартири позивача та ОСОБА_3 , не присвоєні.
За змістом положень пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та частини другої статті 382 Цивільного кодексу України спільним майном багатоквартирного будинку визнаються, у тому числі несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку.
Наявним у справі містобудівним розрахунком, який подавався позивачем разом з іншими документами для отримання оскаржених містобудівних умов та обмежень, підтверджується, що замовником заявлявся намір здійснити будівництво індивідуального (садибного) житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 , тобто на місці частини того ж самого будинку, у якому розташована квартира АДРЕСА_3 , належна на праві приватної власності ОСОБА_3 .
За даними вищезгаданого містобудівного розрахунку, зокрема наведеного у ньому ескізному проєкті, техніко – економічних показників та схематичних (графічних) матеріалів, таке будівництво передбачало втручання, у тому числі у стіни та фундамент житлового будинку, які відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та частини другої статті 382 Цивільного кодексу України є спільним майном багатоквартирного будинку.
За змістом абзацу третього частини третьої статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у переліку документів для надання містобудівних умов та обмежень передбачено подання замовником засвідченої в установленому законодавством порядку згоди власника об`єкта нерухомого майна, розташованого на відповідній земельній ділянці.
Пункт 1 частини четвертої цієї ж статті як одну з підстав для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень визначає неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень.
Відмовляючи ОСОБА_1 у наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва для реконструкції квартири АДРЕСА_1 , Управління ДАБК виходило з того, що замовником не подано нотаріально посвідченої згоди власників квартири АДРЕСА_3 на здійснення вказаної реконструкції.
Беручи до уваги наведені положення законодавства та правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 461/9578/15-ц (провадження № 14-175 цс 20), а також зважаючи на встановлені судами попередніх інстанцій обставини, суди дійшли висновку, що власники квартир ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є співвласниками спільного майна у житловому будинку квартирного типу по АДРЕСА_5 , зокрема несучих та огороджувальних конструкцій (зовнішніх та спільних стін, фундаменту тощо), у зв`язку з чим, на спірні правовідносини поширюється правовий режим, установлений законом для багатоквартирного житлового будинку.
Верховний Суд вважає, що Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради правомірно відмовив ОСОБА_1 у наданні містобудівних умов та обмежень й у спірних відносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Верховний Суд, провівши касаційний розгляд справи у межах доводів та вимог касаційних скарг, які слугували підставою для відкриття касаційного провадження у справі, повноважень касаційного суду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку про те, що суди попередніх інстанцій помилково задовольнили цей позов й неправильно застосували норми матеріального, у зв`язку з чим ухвалили судові рішення, які не відповідають закону та підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Крім того, в червні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради, Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування Містобудівних умов та обмеження № 13-31.2.1-01 від 11.02.2022, реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:1164-7227-3980-7732 "Нове будівництво індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 "; Повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками № ІФ051230112756 від 03.02.2023, видане Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради, та зобов`язання Департамент і ДАБК вчинити певні дії, зокрема: - заборонити ОСОБА_1 та/або будь-яким іншим особам здійснювати будь-які будівельні та інші роботи на земельній ділянці з кадастровим номером № 2610100000:14:001:0052, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 ; зобов`язати ОСОБА_1 привести земельну ділянку (кадастровий номер № 2610100000:14:001:0052) до попереднього стану, що існував до моменту оскаржуваних містобудівних умов та обмежень (шляхом демонтажу зведеної на момент ухвали суду споруди); зобов`язати ОСОБА_1 ліквідувати пошкодження квартири АДРЕСА_3 , спричинені/завдані ним/його діями в ході будівництва, що здійснювалося ним та/або довіреними особами з порушенням будівельних норм і правил.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року у справі № 300/3779/23 позов ОСОБА_2 до Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради, Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради – задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано Містобудівні умови та обмеження № 13-31.2.1-01 від 11.02.2022, реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:1164-7227-3980-7732 «Нове будівництво індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 ». Встановлено відсутність права на початок будівельних робіт у громадянина ОСОБА_1 згідно повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками № ІФ051230112756 від 03.02.2023. В решті позовних вимог – відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 у справі 300/3779/23, яка набрала законної сили 27.03.2025, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року по справі №300/3779/23 скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради, Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради (за участі третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради щодо неповідомлення Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради, як виконавчого органу Івано-Франківської міської ради про втрату чинності виданими ним містобудівними умовами та обмеженнями №13-31.2.1-01 від 11.02.2022, реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:1164-7227-3980-7732 “Нове будівництво індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 ” на підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2023 року по справі №300/2708/21.
Визнано протиправною бездіяльність Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради щодо невжиття заходів, визначених ч.7 ст. 36 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” №3038-VI від 17.02.2011, абз. 11 п. 15 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №466 від 13 квітня 2011 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №747 від 26 серпня 2015 року), спрямованих на реалізацію повноважень в частині припинення права на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого ОСОБА_1 повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками №ІФ051230112756 від 03 лютого 2023 року. 
Зобов`язано Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради вчинити дії відповідно до ч. 7 ст. 36 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” №3038-VI від 17.02.2011, абз. 11 п. 15 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №466 від 13 квітня 2011 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №747 від 26 серпня 2015 року), спрямованих на реалізацію повноважень в частині припинення права на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого ОСОБА_1 повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками №ІФ051230112756 від 03 лютого 2023 року.
Визнати протиправну бездіяльність Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради щодо невжиття заходів, визначених Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року, спрямованих на реалізацію повноважень в частині призначення та проведення позапланової перевірки на об`єкті “Нове будівництво індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 ”, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером №2610100000:14:001:0052, за адресою : АДРЕСА_5 .
Зобов`язано Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради вчинити дії, визначені Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року, спрямовані на реалізацію повноважень в частині призначення та проведення позапланової перевірки на об`єкті “Нове будівництво індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 ”, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером №2610100000:14:001:0052, за адресою : АДРЕСА_5 . 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року по справі №300/3779/23 в частині позовної вимоги про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень №13-31.2.1-01 від 11.02.2022 - залишено без змін.
Крім того, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.01.2026 у справі за № 300/6769/25, яке набрало законної сили 24.02.2026, позов Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на виконання будівельних робіт - задоволено. Припинено право на виконання будівельних робіт, набуте на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт з незначними наслідками (СС1) від 03.02.2023 №ІФ051230112756. 
Постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 у справі 300/3779/23 мотивована тим, що будівельні роботи ОСОБА_1 , до ухвалення Восьмим апеляційним адміністративним судом постанови від 12.06.2023, здійснювалися відповідно до документів дозвільного характеру, які надавали йому таке право.
У подальшому, ОСОБА_3 скористалася своїм правом та оскаржила рішення суду першої інстанції від 27.08.2021 по справі №300/2708/21, за результатами апеляційного перегляду якого постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2023, вказане рішення суду було скасоване та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради було відмовлено повністю.
Системний аналіз процесуальних норм та встановлених судом обставин дає підстави для висновку, що з моменту набрання законної сили постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2023, оспорювані містобудівні умови та обмеження втратили чинність і спірне будівництво набуло статусу самочинного, у зв`язку з чим, у контролюючого органу (Управління ДАБК) виникли обов`язки в частині реалізації своїх повноважень стосовно законності проведення будівельних робіт на спірному об`єкті.
Аналізуючи норми Закону №3038 та п.15 Порядку №466, беручи до уваги постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2023, суд прийшов до наступних висновків: 1) після постановлення судом апеляційної інстанції нового судового рішення, оспорювані містобудівні умови та обмеження втратили чинність, оскільки підстави їх видачі визнані судом протиправними; 2) у зв`язку з цим, виникла необхідність переглянути законність поданого на реєстрацію та зареєстрованого на їх підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт; 3) протиправність містобудівних умов та обмежень зумовлює припинення права на початок виконання будівельних робіт шляхом внесення уповноваженим органом відомостей до Реєстру будівельної діяльності з присвоєнням реєстраційного номера в цьому реєстрі та подальшим оприлюдненням на порталі електронної системи.
На думку суду, саме такий алгоритм має діяти у розглядуваному випадку, оскільки публічно-правовому спору, предметом якого є протиправність оспорюваних містобудівних умов та обмежень, передував спір, предметом якого було оцінка правомірності відмови у їх видачі Департаментом забудовнику.
Отже, в даному випадку має бути застосований абзац восьмий пункту 15 Порядку №466.
Разом з тим, суд не погодився з висновками суду першої інстанції в частині обрання ефективного способу захисту порушеного права та сформулювала свої висновки в цій частині, з огляду на наступне.
Аналізуючи норми Закону №3038, Порядку №466 та Положень, колегія суддів дійшла висновку, що після ухвалення Восьмим апеляційним адміністративним судом постанови від 12.06.2023, Департамент повинен був повідомити Управління ДАБК про втрату чинності виданими ним оспорюваними містобудівними умовами та обмеженнями, а Управління, встановивши факт самочинного будівництва, навіть не будучи стороною у справі №300/2708/21, проте будучи виконавчим органом міської ради поряд із Департаментом, повинне було вчинити дії, спрямовані на реалізацію визначених приведеними нормами повноважень в частині можливості припинення права ОСОБА_1 на виконання будівельних робіт на спірному об`єкті та проведення позапланового заходу із оформленням його результатів.
Отже, з урахуванням встановлених обставин, суд вважав, що застосований спосіб захисту та відновлення порушеного права ОСОБА_3 у вигляді встановлення відсутності у ОСОБА_1 права на початок будівельних робіт згідно оспорюваного повідомлення про початок виконання будівельних робіт, не має жодного ефекту, оскільки вказана особа не є і не може бути відповідачем у межах даного публічно-правового спору, натомість ефективним, на думку колегії суддів способом захисту та відновлення порушеного права буде визнання протиправної бездіяльності Департаменту щодо неповідомлення Управління ДАБК, як виконавчого органу Івано-Франківської міської ради про втрату чинності виданими ним містобудівними умовами та обмеженнями постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2023 по справі №300/2708/21 та Управління ДАБК щодо невжиття заходів на виконання цієї постанови суду, а також зобов`язання вчинити дії, спрямовані на реалізацію повноважень, визначених ч. 7 ст. 36 Закону №3038 та абз. 9 п. 15 Порядку №466, які передбачають можливість припинення відповідним органом ДАБК права на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення на підставі судового рішення, що набрало законної сили.
Стосовно позовних вимог про зобов`язання Департаменту та Управління вчинити певні дії, зокрема, заборонити ОСОБА_1 та/або будь-яким іншим особам здійснювати будь-які будівельні та інші роботи на спірній земельній ділянці, зобов`язати ОСОБА_1 привести спірну земельну ділянку до попереднього стану, який існував до моменту видачі оспорюваних містобудівних умов та обмежень (шляхом демонтажу зведеної на момент ухвали суду споруди) та зобов`язати ОСОБА_1 ліквідувати пошкодження квартири АДРЕСА_3 , спричинені/завдані ним/його діями в ході будівництва, що здійснювалося ним та/або довіреними особами з порушенням будівельних норм і правил, колегія суддів навела наступні мотиви.
Після ухвалення Восьмим апеляційним адміністративним судом постанови від 12.06.2023, оспорювані містобудівні умови та обмеження втратили чинність і спірне будівництво набуло статусу самочинного. 
Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин та приведених вище норм Порядку №553, виникли правові підстави для організації та проведення позапланової перевірки.
Постановою Верховного Суду від 12.10.2023 була скасована постанова від 12.06.2023, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
За результатами нового апеляційного перегляду, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2024 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.08.2021 по справі №300/2708/21 було залишене без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.
У подальшому Верховним Судом вищевказані судові рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду та Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі №300/2708/21 були скасовані та прийнято постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено повністю.
У результаті, за період з моменту видачі оспорюваних містобудівних умов та обмежень і до ухвалення судом касаційної інстанції остаточного судового рішення по суті, здійснювалися будівельні роботи, право на проведення яких замовник втратив (був позбавлений) на підставі вказаних судових рішень.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 зверталася до Івано-Франківської міської ради із запитами про надання інформації стосовно підстав проведення ОСОБА_1 будівельних робіт на спірному об`єкті будівництва, як до набрання законної сили судовим рішенням по справі №300/2708/21 від 12.06.2023, так і після цього, на які отримувала відповіді, проте Департаментом та Управлінням ДАБК, як виконавчими органами міської ради, такі були залишені без належного реагування, і лише на етапі апеляційного перегляду даної справи, Управління ДАБК повідомило суд апеляційної інстанції про те, що Управлінням на підставі наказу №15 від 07.08.2024 та направлення для здійснення позапланового заходу №15/1 від 07.08.2024 було проведено позапланову перевірку на спірному об`єкті будівництва. На час проведення перевірки оспорювані містобудівні умови та обмеження та повідомлення про початок виконання будівельних робіт були чинними та не скасованими. За наслідками проведення перевірки складено акт перевірки №3/32-26 від 23.08.2024, протокол про адміністративне правопорушення від 23.08.2024 та видано припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 23.08.2024, винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності №1/32.1.03 від 26.08.2024. 
Таким чином, проаналізувавши встановлені судом обставини, беручи до уваги приведені норми законодавства, суд у справі за № 300/3779/23 прийшов до висновку про протиправну бездіяльність Департаменту щодо неповідомлення Управління ДАБК, як виконавчого органу Івано-Франківської міської ради про втрату чинності виданими ним оспорюваними містобудівними умовами та обмеженнями та протиправну бездіяльність Управління ДАБК щодо невжиття заходів, спрямованих на організацію та проведення позапланового заходу на спірному об`єкті будівництва.
Відтак, з урахуванням встановленого факту бездіяльності відповідачів, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для зобов`язання Управління ДАБК вчинити дії, спрямовані на проведення позапланової перевірки на спірному об`єкті будівництва.
При цьому, зобов`язання вчинити дії Департаментом не буде ефективним способом захисту, оскільки такі дії на даному етапі (враховуючи факт проведення позапланового заходу на момент ухвалення апеляційним судом постанови у даній справі) не призведуть до відновлення порушеного права позивачки, натомість ефективним способом захисту та відновлення порушеного права може бути проведення контрольного заходу, результати якого будуть оформлені документами реагування, передбаченими п.15, 16, 17 Порядку №553.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України та з статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до частин другої, четвертої статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи висновки вищезазначених судових рішень, суд зазначає, що з моменту набрання законної сили постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2023, містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво індивідуального житлового будинку на місці квартири №2 вулиця Незалежності, 184 у місті Івано-Франківську» втратили чинність і спірне будівництво набуло статусу самочинного, у зв`язку з чим, у контролюючого органу (Управління ДАБК) виникли обов`язки в частині реалізації своїх повноважень стосовно законності проведення будівельних робіт на спірному об`єкті.
Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм і правил та затверджується замовником.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".
Відповідно до частини 7 статті 34 даного Закону виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Згідно з статтею 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (частина 1).
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина 2).
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану (частина 7).
Частиною 1 статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до адміністративного суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» за рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.
У разі неможливості виконання рішення адміністративного суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.
Виконання рішення адміністративного суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
Суд встановив, що виконуючи постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2025 у справі №300/3779/23 Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю 07.04.2025 видало наказ «Про проведення позапланових перевірок» від 07.04.2025 №20 та направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 07.04.2025 №20/1.
14.04.2025 посадовими особами позивача складено акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за №6/32-26, перевірено дотриманням ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: «Нове будівництво індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 ».
14.04.2025 позивач, виніс ОСОБА_1 припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт та узаконити об`єкт будівництва, визнаний самочинним постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 у справі № 300/3779/23, в термін до 14.06.2025.
08.07.2025 Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю видало наказ «Про проведення позапланових перевірок» за № 32 щодо виконання вимог припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 14.04.2025 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 у справі № 300/3779/23, а також направлення для проведення планового (позапланового) заходу за №32/1.
24.07.2025 позивачем складено протокол про адміністративне правопорушення, яким встановлено невиконання умов вказаного припису.
31.07.2025 Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю прийняло постанову по справі про адміністративне правопорушення за № 12/32.1-03, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого абзацом 1 статті 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800 гривень.
В постанові від 21 жовтня 2020 року по справі №420/228/19 Верховний Суд висловив правові позиції про те, що залежно від ознак самочинного будівництва особи, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво, знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат. При цьому знесення самочинного будівництва можливе добровільно особою, яка його здійснила (здійснює), а також, за наявності для цього підстав, примусово, однак лише за рішенням суду, зокрема, ухваленим за позовом відповідного органу місцевого самоврядування та у разі неможливості здійснити перебудову такого будівництва.
У постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №822/2149/18 суд касаційної інстанції на підставі аналізу положень статті 376 Цивільного кодексу України, статті 38 Закону № 3038-VI зробив висновок, що у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Так, у зазначеній постанові Верховний Суд сформував ряд ключових правових висновків щодо цієї категорії справ: можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки. В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, стаття 376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.
Таким чином, можливість перебудови та усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.
Водночас суд наголошує, що припис є обов`язковою передумовою для звернення контролюючого органу до суду із позовом про знесення самочинного будівництва відповідно до положень статті 38 Закону № 3038-VI.
Аналогічний висновок в частині обов`язкової наявності припису контролюючого органу, як передумови для адміністративного позову щодо знесення самочинного будівництва, також викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/12372/17 (провадження № 11-1069апп18).
Отже, суд зазначає, що пред`явленню органом державного архітектурно-будівельного контролю позову передують такі дії: виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку.
Відповідно до статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» позов про знесення самочинно збудованого об`єкта може бути пред`явлено органом державного архітектурно-будівельного контролю, у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі.
Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі частини першої статті 38 цього Закону у зв`язку з його невиконанням.
Враховуючи, що містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 » втратили чинність і будівництво набуло статусу самочинного, Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю, на виконання судового рішення від 27.03.2025 у справі за № 300/3779/23, 14.04.2025 винесло ОСОБА_1 припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт та узаконення об`єкта будівництва в термін до 14.06.2025. Однак, даний припис ОСОБА_1 не виконав.
Як наслідок, виявлення Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю факту самочинного будівництва об`єкта, внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та його не виконання, є підставою для звернення до адміністративного суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта: «Нове будівництво індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 ».
Отже, в даних правовідносинах визначальним та достатнім є той факт, що відповідач здійснив будівництво індивідуального житлового будинку на місці квартири без документів, що дають на це право, не виконав вимоги зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення, а тому суд робить висновок, про наявність підстав для знесення відповідачем індивідуального житлового будинку на місці квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно з статтею 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи встановлені обставини справи, позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 знести індивідуальний житловий будинок на місці квартири АДРЕСА_1 .
Судові витрати, які відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розподілу, відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, будинок 56, місто Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, код ЄДРПОУ 44590904) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання знести індивідуальний житловий будинок, задовольнити повністю.
Зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) знести індивідуальний житловий будинок на місці квартири АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя   Остап`юк С.В.