Справа №949/243/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа — Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів, а саме трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 23 липня 1986 року, та диплома серії НОМЕР_2 , виданого 19 липня 1986 року Дубровицьким СПТУ-6 Рівненської (Ровенської) області. 
Свої вимоги обгрунтовує тим, що 09 жовтня 2025 року, досягнувши пенсійного віку, вона звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
За результатами розгляду поданих нею документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області 17 жовтня 2025 року прийнято рішення №172350003467 про відмову у призначенні пенсії. Підставою для відмови стало те, що до страхового стажу не було зараховано період роботи, підтверджений трудовою книжкою, а також період навчання, підтверджений дипломом та довідкою навчального закладу, у зв`язку з розбіжностями у написанні її прізвища в різних документах. Обґрунтовуючи наявність таких розбіжностей, заявниця зазначає, що у свідоцтві про народження її дівоче прізвище вказано як « ОСОБА_2 ». 31 жовтня 1987 року вона уклала шлюб із ОСОБА_3 та змінила прізвище на прізвище чоловіка. 21 липня 1992 року заявниця розірвала з ним шлюб та залишила прізвище чоловіка. Надалі, 03 квітня 1998 року вона уклала шлюб із ОСОБА_4 та змінила прізвище на « ОСОБА_5 ». У зв`язку з викладеним зазначає, що у різних документах її прізвище зазначено по-різному, а саме: « ОСОБА_6 », « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_2 ». У зв`язку з наявністю таких розбіжностей орган Пенсійного фонду України не має можливості ідентифікувати зазначені документи як такі, що належать саме заявниці, унаслідок чого відповідні періоди роботи та навчання не зараховані до її страхового стажу. Водночас, зазначені розбіжності у написанні прізвища позбавляють її можливості реалізувати право на пенсійне забезпечення, а усунути такі невідповідності в інший спосіб вона не має можливості. З огляду на викладене просить встановити факт належності їй зазначених правовстановлюючих документів.
Представник заінтересованої особи — Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області — у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 29).
03 березня 2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника заінтересованої особи — Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області Станченко Анастасії Олександрівни надійшли письмові пояснення. У зазначених поясненнях вказано, що заява ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку розглядалася територіальним органом Пенсійного фонду України за принципом екстериторіальності, який застосовується з 01 квітня 2021 року, у зв`язку з чим рішення за результатами її розгляду було прийнято саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області. За результатами розгляду поданих документів рішенням №172350003467 від 17 жовтня 2025 року заявниці відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки до нього зараховано лише 09 років 01 місяць 21 день. При цьому органом Пенсійного фонду України не враховано дані трудової книжки НОМЕР_1 від 23 липня 1986 року, диплома серії НОМЕР_2 від 19 липня 1986 року та довідки №360/01-22/22 від 13 жовтня 2022 року щодо періоду навчання з 01 вересня 1983 року по 17 липня 1986 року, оскільки у зазначених документах прізвище вказано як « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним заявниці — « ОСОБА_1 ». Крім того вказано, що документи щодо зміни прізвища також містять розбіжності у його написанні, а саме: у довідці органу державної реєстрації актів цивільного стану зазначено « ОСОБА_6 », тоді як у свідоцтві про шлюб — « ОСОБА_7 », що, на думку заінтересованої особи, унеможливлює їх безспірне врахування. У зв`язку з наведеним, представник заінтересованої особи зазначила, що орган Пенсійного фонду України правомірно не врахував зазначені документи при визначенні страхового стажу заявниці, та просила суд вирішити справу на підставі всебічного, повного й об`єктивного дослідження усіх наявних у справі доказів.
Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо згідно з положеннями цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заяву слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як передбачено статтею 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів, а саме трудової книжки НОМЕР_1 від 23 липня 1986 року та диплома серії НОМЕР_2 від 19 липня 1986 року, виданого Дубровицьким СПТУ-6 Рівненської (Ровенської) області. Такі ж відомості щодо предмета звернення містяться і в письмових поясненнях Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, поданих до суду 03 березня 2026 року (а.с. 30–33). 
Зі змісту письмових пояснень Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області вбачається, що заявниці відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки подані нею документи про стаж роботи та навчання не були враховані через розбіжності у написанні прізвища. Також зазначено, що наявність різних варіантів написання прізвища у поданих документах не дає можливості органу Пенсійного фонду однозначно ідентифікувати їх як такі, що належать заявниці, у зв`язку з чим встановлення відповідного факту можливе лише у судовому порядку. З метою встановлення належності спірних документів заявниці суд досліджує надані докази щодо її особи, зміни прізвища та відповідних життєвих обставин.
Із матеріалів справи встановлено, що заявницею є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 18 травня 1999 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області (а.с. 4–5).
Також судом встановлено, що заявниця здобула базову освіту, що підтверджується копією свідоцтва про восьмирічну освіту серії НОМЕР_4 від 10 червня 1983 року, виданого на ім`я « ОСОБА_8 », відповідно до якого вона закінчила навчання у 1983 році (а.с. 14).
З довідки №360/01-22/22 від 13 жовтня 2022 року, виданої Державним професійно-технічним навчальним закладом «Дубровицький професійний ліцей», вбачається, що ОСОБА_8 навчалася у зазначеному навчальному закладі у період з 01 вересня 1983 року по 17 липня 1986 року (а.с. 16).
Зі змісту копії диплома серії НОМЕР_2 від 19 липня 1986 року судом встановлено, що ОСОБА_8 закінчила повний курс навчання у Дубровицькому СПТУ-6 та отримала відповідну кваліфікацію (а.с. 15).
При цьому дата видачі диплома — 19 липня 1986 року — узгоджується з періодом навчання, зазначеним у довідці навчального закладу, а саме із завершенням навчання 17 липня 1986 року.
Отже, довідка навчального закладу та диплом містять узгоджені між собою відомості щодо періоду навчання заявниці, що свідчить про їх належність одній і тій самій особі.
Крім того, після завершення навчання заявниці було видано трудову книжку серії НОМЕР_1 від 23 липня 1986 року, оформлену російською мовою на ім`я « ОСОБА_9 », при цьому у зазначеному документі прізвище « ОСОБА_10 » закреслено та внесено запис « ОСОБА_11 » (а.с. 11–12).
Суд бере до уваги, що написання прізвища « ОСОБА_10 » у трудовій книжці зумовлене оформленням документа російською мовою, у зв`язку з чим відбулося відтворення українського прізвища відповідно до правил російської орфографії, що не змінює його змісту та не свідчить про належність документа іншій особі.
Зі змісту зазначеної трудової книжки вбачається, що вона містить записи про трудову діяльність особи із зазначенням відповідних періодів роботи, при цьому дата її видачі — 23 липня 1986 року — узгоджується із завершенням навчання та отриманням диплома, що свідчить про послідовність подій: завершення навчання, отримання диплома, оформлення трудової книжки та початок трудової діяльності.
Також установлено, що у трудовій книжці, дипломі та довідці навчального закладу зазначено однакові анкетні дані особи, а саме ім`я та по батькові — ОСОБА_12 , що у сукупності з іншими даними підтверджує, що зазначені документи видані одній і тій самій особі.
Отже, трудова книжка, диплом та довідка навчального закладу є взаємопов`язаними між собою документами, які підтверджують період навчання заявниці та подальшу її трудову діяльність.
Із матеріалів справи встановлено, що упродовж життя заявниця неодноразово змінювала своє прізвище у зв`язку з укладенням та розірванням шлюбу, що підтверджується відповідними документами органів державної реєстрації актів цивільного стану.
Так, із довідки №15-03.49 від 23 січня 2006 року, виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції, вбачається, що 31 жовтня 1987 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 було зареєстровано шлюб, при цьому на момент його укладення заявниця значилася під своїм дошлюбним прізвищем « ОСОБА_2 », після чого їй було присвоєно прізвище чоловіка — « ОСОБА_6 » (а.с. 19).
Зазначені обставини також підтверджуються копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 29 липня 1992 року, відповідно до якого шлюб між зазначеними особами розірвано 21 липня 1992 року, а після його розірвання заявниця продовжила користуватися прізвищем « ОСОБА_6 » (а.с. 17).
Крім того, з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 22 липня 2020 року встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 22).
03 квітня 1998 року заявниця уклала шлюб із ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 , з якого встановлено, що на момент укладення шлюбу її прізвище ім`я та по батькові зазначено як « ОСОБА_13 », після чого їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_5 », що підтверджується паспортом заявниці (а.с. 4–5, 18).
Водночас встановлено, що документи, які підтверджують зміну прізвища заявниці, містять різні варіанти його написання, зокрема « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 ».
З інформаційного листа №1001-23.1503-18 від 27 грудня 2022 року, виданого Дубровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), вбачається, що в архіві наявний актовий запис про шлюб №14 від 31 жовтня 1987 року, у якому допущено розбіжності у написанні прізвища заявниці (а.с. 20).
Зазначені обставини унеможливлюють отримання заявницею належного підтвердження дошлюбного прізвища у позасудовому порядку, що і стало підставою для звернення до суду із даною заявою.
Таким чином, із сукупності досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що заявниця у різні періоди життя значилася у документах під різними варіантами написання прізвища, а саме: « ОСОБА_2 » — як дошлюбне прізвище, « ОСОБА_6 » — після укладення першого шлюбу, « ОСОБА_7 » — як варіант написання прізвища у документах, та « ОСОБА_5 » — після укладення другого шлюбу.
Суд бере до уваги, що у документах, які підтверджують освіту та трудову діяльність заявниці, а саме у свідоцтві про восьмирічну освіту, дипломі, довідці навчального закладу та трудовій книжці, прізвище зазначено як « ОСОБА_2 », при цьому ім`я та по батькові у всіх цих документах є однаковими — « ОСОБА_12 », що свідчить про їх належність одній і тій самій особі.
Водночас у документах, що підтверджують зміну прізвища заявниці у зв`язку з укладенням та розірванням шлюбу, її прізвище зазначено як « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 », а у подальшому — « ОСОБА_5 ».
Суд враховує, що у всіх досліджених документах, незалежно від варіантів написання прізвища, збігаються ім`я та по батькові заявниці — ОСОБА_12 , а також узгоджуються інші відомості, зокрема щодо періоду навчання, отримання освіти та подальшої трудової діяльності.
Так, період навчання заявниці у професійно-технічному навчальному закладі з 01 вересня 1983 року по 17 липня 1986 року повністю узгоджується з датою видачі диплома — 19 липня 1986 року, а також із датою оформлення трудової книжки — ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зазначена послідовність подій є логічною та свідчить про те, що відповідні документи стосуються однієї і тієї ж особи.
Крім того, встановлено, що у свідоцтві про народження заявниці її прізвище, ім`я та по батькові зазначено як « ОСОБА_8 », що повністю відповідає прізвищу, зазначеному у трудовій книжці, дипломі та інших документах, виданих у період до зміни прізвища.
Суд також враховує, що зміна прізвища заявниці упродовж життя, зокрема у зв`язку з укладенням та розірванням шлюбу, є звичайною життєвою обставиною, яка підтверджується актами цивільного стану та не може свідчити про належність документів різним особам.
Наявні у матеріалах справи розбіжності у написанні прізвища заявниці, зокрема « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 », суд оцінює як технічні помилки, допущені при оформленні відповідних документів у різні періоди часу.
При цьому зазначені розбіжності не супроводжуються зміною інших анкетних даних особи, таких як ім`я, по батькові, дата народження та інші ідентифікуючі відомості, що у своїй сукупності виключає можливість ототожнення цих документів із різними особами.
Суд також бере до уваги, що саме наявність зазначених розбіжностей у написанні прізвища заявниці стала підставою для неврахування органом Пенсійного фонду України документів, які підтверджують періоди її навчання та трудової діяльності, при визначенні страхового стажу.
Водночас із сукупності досліджених доказів убачається, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 23 липня 1986 року, диплом серії НОМЕР_2 від 19 липня 1986 року та довідка №360/01-22/22 від 13 жовтня 2022 року є взаємопов`язаними між собою документами, які містять узгоджені відомості та стосуються однієї і тієї ж особи.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зазначені документи, видані на ім`я ОСОБА_8 , належать саме ОСОБА_1 .
Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження — це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або для створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав.
Пунктом 5 частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Пунктом 6 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі.
Відповідно до частини другої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд встановлює такі факти лише у разі, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб і якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до частини третьої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил цивільного процесу, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Судом встановлено, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів, про який просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки безпосередньо впливає на можливість реалізації її права на пенсійне забезпечення.
Суд також враховує, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту належності правовстановлюючих документів у разі наявності розбіжностей у написанні прізвища особи.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 1, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає такі справи у разі, якщо відповідні факти породжують юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а заявник не має можливості отримати або відновити відповідний документ іншим шляхом.
Відповідно до статті 10 Цивільного процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Згідно з частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України», доказування має відповідати критерію «поза розумним сумнівом».
Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази на основі свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів.
З огляду на встановлені судом обставини, досліджені письмові докази, їх сукупність, взаємний зв`язок та узгодженість між собою, а також враховуючи неможливість усунення розбіжностей у написанні прізвища заявниці у позасудовому порядку, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити.

Керуючись статтями 293, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів — задовольнити.
Встановити факт, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 23 липня 1986 року, видана на ім`я « ОСОБА_8 », належить ОСОБА_1 .
Встановити факт, що диплом серії НОМЕР_2 від 19 липня 1986 року, виданий Дубровицьким СПТУ-6 Рівненської (Ровенської) області на ім`я « ОСОБА_8 , належить ОСОБА_1 .
Встановити факт, що довідка №360/01-22/22 від 13 жовтня 2022 року, видана Державним професійно-технічним навчальним закладом «Дубровицький професійний ліцей» на ім`я « ОСОБА_8 », належить ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 23 березня 2026 року о 12-30 год.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Заявник:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 18 травня 1999 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, юридична адреса: вул. Валентини Кришак, буд. 6, м. Херсон, код ЄДРПОУ 21295057.

Суддя: підпис 

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду 

Суддя Дубровицького 
районного суду        Оборонова І.В.