Справа № 276/2244/25
Провадження по справі №2/276/179/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2026 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Бобра Д.О.,
за участю секретаря судового засідання Свиридок А.В.,
розглянувши в відкритому судовому засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором кредиту №ДП 0011229 в розмірі 4364,00 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.
В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 10.02.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту №ДП 0011229, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2000,00 грн строком на 98 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою в розмірі 0,9% за кожен день користування кредитом, комісією в розмірі 30% від суми наданого кредиту, що становить 600,00 грн. ОСОБА_1 свого обов`язку із повернення кредитних коштів та процентів за їх користування не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором. 
14.10.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» та ТОВ «Деал фінанс груп» укладено договір факторингу № 14/10/25, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» передало (відступило) ТОВ «Деал фінанс груп» належні йому права вимоги до боржників, зокрема за кредитним договором № ДП 0011229 від 10.02.2025 року. За таких обставин ТОВ «Деал фінанс груп» було наділено правом вимоги до відповідача за кредитним договором. Посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором не погашена, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 24.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просить розглянути справу без участі позивача та його представника, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки до електронного кабінету відповідача.
Відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
Таким чином, відповідач, будучи належним чином повідомленим відповідно до ст. 128 ЦПК України про відкриття провадження у цивільній справі за позовом до нього про стягнення заборгованості, в судове засідання не прибув, відзив на позов у встановлений судом строк не надав.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на викладене, керуючись положеннями ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено, що 10.02.2025 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» укладено Договір про надання кредиту №ДП 0011229, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 2000,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , наданої позичальником, строком на 98 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою в розмірі 0,9% за кожен день користування кредитом в межах всього строку кредиту та комісією в розмірі 30% від суми наданого кредиту, що становить 600,00 грн. Цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом з допомогою одноразового ідентифікатора 8S3s5iM8. Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Підписавши 10.02.2025 року договір №ДП 0011229 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) ОСОБА_1 , взяв на себе зобов`язання у встановлений договором строк повернути кредит у порядку та умовах визначених у договорі (п.1 Договору).
Згідно довідки ТОВ «ФК «Майбіз» підтверджується, що клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , при укладенні договору ДП 0011229 ідентифікований Товариством шляхом використання одноразового ідентифікатора 8S3s5iM8, який було надіслано на вказаний ним в договорі номер телефону НОМЕР_3 , що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України.
Із довідки ТОВ «ФК «Майбіз» від 10.12.2025 р. за №1012-863 слідує, що на банківську платіжну карту клієнта ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , № договору позики 0011229, здійснено перерахування коштів у безготівковій формі, № платежу 43919-03031-95724.
Відповідно до листа АТ «Перший Український Міжнародний Банк» від 27.01.2026 №КНО-07.8.5/1252БТ в АТ «ПУМБ» банківська платіжна картка  НОМЕР_4 випущена на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 . 
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
14.10.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» та ТОВ «Деал фінанс груп» укладено договір факторингу № 14/10/25, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» передало (відступило) ТОВ «Деал фінанс груп» належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимог.
Відповідно до копії реєстру прав вимоги до договору факторингу № 14/10/25 від 14.10.2025 року, ТОВ «Деал фінанс груп» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № ДП 0011229 від 10.02.2025 року на загальну суму 4364,00 грн, з яких: 2000,00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1764,00 - заборгованість за відсотками та 600,00 коп. - заборгованість за комісією.
Згідно з частинами першою, третьою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У частині першій статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. 
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Положення частини першої статті 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи викладене, можна дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, судом встановлено факт укладення 10.02.2025 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Майбіз» в електронній формі Договору про надання кредиту №ДП 0011229 на суму кредиту 2000,00 грн, які було перераховано відповідачу того ж дня, що підтверджується доданими до позовної заяви письмовими доказами. 
Докази повернення відповідачем кредиту та сплати процентів за користування кредитом в порядку та на умовах, передбаченими спірним договором, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку, що ТОВ «Деал Фінанс Груп» має право грошової вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитом, у зв`язку з невиконанням ним зобов`язань за договором.
Будь-яких заперечень, доводів на спростування суми заборгованості відповідач до суду не надав, як і не надав будь-якого контррозрахунку.
Окрім того, за доводами позивача, ОСОБА_1 має заборгованість за комісією за надання позики у розмірі 600,00 гривень. 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку чи іншої фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту і, відповідно, така умова не є нікчемною.
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 20.09.2024 у справі № 331/2974/23 (провадження № 61-7620св24).
За вказаних обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» заборгованості за Договором про надання кредиту №ДП 0011229 є обгрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Встановлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи, що судом задоволено позовні вимоги в повному обсязі, то сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
Крім того, представник ТОВ «Кошельок» у позові просив суд стягнути з відповідача на користь товариства витрати на правову допомогу у сумі 4500,00 грн.
Згідно з частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.
Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На обґрунтування заявленого розміру витрат на правничу допомогу представником позивача надано копію договору про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року, укладеного між адвокатом «Ткаченко Юлія Олегівна» та ТОВ «Деал Фінанс Груп», копію акта приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, що є додатком до договору про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ, копію витягу з Акту №3-ДІЛ від 08.12.2025 р. приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ на загальну суму правових послуг 139500 грн., в т.ч. щодо боржника ОСОБА_1 на суму правничих послуг 4500 грн.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Верховний Суд у постанові від 25.07.2023 року у справі №340/4492/22 дійшов висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям.
В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Враховуючи, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, беручи до уваги зміст заявлених позивачем позовних вимог, усталену практику з вирішення кредитних спорів, обсяг робіт виконаних адвокатом, а також те, що всі обставини справи були встановлені в спрощеному порядку без участі представника позивача, виходячи із засад розумності та співмірності, а також беручи до уваги ціну позову, яка складає 4364,00 грн., суд вважає за необхідне частково відмовити у стягненні заявленої позивачем суми витрат на правову допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 2000 грн.
Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2000 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 89, 141, 258, 264-265, 273, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» заборгованість за договором № ДП 0011229 від 10 лютого 2025 року у загальному розмірі 4364 (чотири тисячі триста шістдесят чотири) гривні 00 копійок, з яких: 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту, 1764 (одна тисяча сімсот шістдесят чотири) гривні 00 копійок - заборгованість за відсотками, та 600 (шістсот) гривень 00 копійок - заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Сторони у справі :
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», місцезнаходження: 08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, буд.31/33, офіс 40/3; код ЄДРПОУ 44280974.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: Д.О. Бобер