Ширяївський районний суд Одеської області 

01.04.2026 	  Справа №: 518/599/26	

Провадження № 3/518/353/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року селище Ширяєве

Суддя Ширяївського районного суду Одеської області Гуржій А.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Головного управління ДПС в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , директора ТОВ «АЛЬБІНА І КО» за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ:
25.03.2026 року до Ширяївського районного суду Одеської області надійшов з Головного управління ДПС в Одеській області адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
Як зазначено в протоколі від 23.12.2025 року №233/15-32-07-09-12 — директор ТОВ «АЛЬБІНА І КО» ОСОБА_1 порушила порядок ведення податкового та бухгалтерського обліку, в результаті чого складено акт від 14.11.2025 №60991/15-32-07-09-20-03 та встановлено порушення, а саме: пп. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п. п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134, п. п. 140.5.10., п.140.5, ст. 140, абз. «г» п. 198.5 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України, ст. 1, ст. 8, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, із змінами, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 року за №168/704, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву про закриття провадження у зв`язку з закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього документи, суд приходить до висновку про закриття провадження по справі, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч. 1 ст. 163-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ... протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.
Як вбачається з матеріалів справи, інкриміноване правопорушення пов`язане з порушенням ведення бухгалтерського та податкового обліку відповідно до акту від 14.11.2025 року №60991/15-32-07-09-20-03, було вчинено порушення: пп. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п. п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134, п. п. 140.5.10., п.140.5, ст. 140, абз. «г» п. 198.5 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України, ст. 1, ст. 8, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, із змінами, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 року за №168/704.
Указані Головним управлінням ДПС в Одеській області порушення порядку ведення бухгалтерського та податкового обліку встановлено актом перевірки від 14.11.2025 року та виявлено під час перевірки (перевірка, як зазначено в акті проведена у період з 30.10.2025 року по 05.11.2025 року).
Верховний Суд у своїй постанові від 11 липня 2018 року (справа №308/8763/15-а провадження №К/9901/12342/18) зауважив, що визначення на законодавчому рівні у ст. 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
Отже, зазначена норма не передбачає обов`язку суду визначати питання винності чи невинності особи, у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення, оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно з узагальненим науково-консультативним висновком Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07.11.2017 року, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 38 КУпАП вина особи не встановлюється.
Вказаний висновок обґрунтовано тим, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття їх в одній постанові свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами ст. 284 КУпАП, рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.
Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, вина осіб, що притягаються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Водночас суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Ураховуючи, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строк накладення адміністративного стягнення закінчився, суд позбавлений можливості досліджувати докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому провадження по справі підлягає закриттю.
Керуючись ст.ст. 38, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена сторонами в десятиденний строк з моменту її проголошення.

Суддя           А.В. Гуржій