Справа № 297/408/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року  м. Берегове 

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді        ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора  ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025071060000543 від 15.12.2025 року, яке поступило з обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, в порядку ст. 89 КК України не судимого,

 
за ч. 1 ст. 259 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді шкоди громадській безпеці, з метою поширення неправдивого повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує загибелі людей чи іншими тяжкими наслідками, 15 грудня 2025 року близько 14 години 30 хвилин, тримаючи в руках рюкзак коричневого кольору, підійшов до воріт відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 , та здійснив усне, завідомо неправдиве повідомлення про наявність вибухового пристрою, який може останній може призвести в дію, тобто про підготовку вибуху, що загрожувало загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками. 
Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав повністю і показав, що в той день він прогулювався та мав білу гарячку, під час якої йому ввижалося, що його переслідують невідомі істоти. У зв`язку з цим, він хотів привернути увагу прикордонників з метою отримання допомоги, однак його попросили піти звідти. Разом з цим, обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що вибухівки при собі не мав, навичок її використання у нього не має. При цьому, він розумів, що це було неправдиве повідомлення про наявність у нього вибухового пристрою. У вчиненому щиро розкаявся.
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений, захисник та прокурор не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які його характеризують.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Зокрема, розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Так, судом встановлено, що обвинувачений  ОСОБА_5  в судовому засіданні висловив думку щодо засудження своєї поведінки та обіцяв у майбутньому не вчиняти кримінальних правопорушень. Разом з цим, суд приходить до висновку, що визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 не підтверджує його відповідного ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 був здійснений під час встановлення судом фактичних обставин справи.
Отже, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого  ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого  ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, оцінюючи ризики вчинення повторного кримінального правопорушення, що рівень вчинення повторного кримінального правопорушення визначається як високий, ризик небезпеки для суспільства – високий, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого  ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк неможливе та буде становити високий рівень небезпеки.
Висновком судово-психіатричного експерта №32 від 22 грудня 2025 року встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді Синдрому алкогольної залежності (F 10). В період вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення освідчуваний не перебував у психотичному стані, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 в теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Отже, на думку суду обвинуваченого ОСОБА_5 слід визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.
Положеннями ст. 50 КК України, визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
В судових дебатах прокурор просив призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді 3 років позбавлення волі.
Захисник ОСОБА_4  в судових дебатах просив призначити обвинуваченому мінімальне покарання в межах санкції статті та застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. 
Обвинувачений ОСОБА_5  в судових дебатах просив не позбавляти його волі, щиро розкаявся та обіцяв добровільно пролікуватися від алкогольної залежності.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе його виправлення без відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування основного покарання з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.
Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченою нових кримінальних правопорушень.
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 12 лютого 2026 року до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133120 (сто тридцять три тисячі сто двадцять) гривень 00 копійок, тобто по 13 квітня 2026 року.
Згідно до ч. 1 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.
Частиною 3 статті 377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.
У зв`язку з наведеним, з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 слід змінити запобіжний захід тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого цілодобового домашнього арешту та звільнити з-під варти в залі судового засідання.
Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази:
-рюкзак коричневого кольору з маркуванням «ADIDAS» на одній шлейці з наявними двома кишенями, в середині яких наявні особисті речі ОСОБА_5 : два зарядні пристрої до мобільних телефонів, тактичні рукавиці, маска балаклава, дві пари шкарпеток, шапка, футболка, светр; пластиковий кейс з маркуванням Darkside 12V, в середині якого наявна електродрель, зарядний пристрій та батарейка, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, слід повернути обвинуваченому ОСОБА_5 , скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2025 року.
Цивільний позов не заявлений.
Підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи у даному кримінальному провадженні відсутні.
Викривач у кримінальному провадженні відсутній.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5  визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 259 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 259 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.п. 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід  ОСОБА_5  у вигляді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання негайно.
Покласти на обвинуваченого  ОСОБА_5  наступні обов`язки: 
- заборонити залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, цілодобово щодня;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Зарахувати в строк відбуття покарання період тримання ОСОБА_5  під вартою, а саме з 15 грудня 2025 року 16 години 36 хвилин по момент звільнення з-під варти 08 квітня 2026 року.
Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази:
-рюкзак коричневого кольору з маркуванням «ADIDAS» на одній шлейці з наявними двома кишенями, в середині яких наявні особисті речі ОСОБА_5 : два зарядні пристрої до мобільних телефонів, тактичні рукавиці, маска балаклава, дві пари шкарпеток, шапка, футболка, светр; пластиковий кейс з маркуванням Darkside 12V, в середині якого наявна електродрель, зарядний пристрій та батарейка, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області – повернути обвинуваченому ОСОБА_5 , скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2025 року.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя	  	ОСОБА_6