П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/35964/23	

Перша інстанція: суддя Пекний А.С.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г. 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 у справі № 420/35964/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, –

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сільченко М.В., звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неприйняття будь-якого рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову під час мобілізації, як надіслана відповідачу 19.07.2023 листом 6500144339830;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову під час мобілізації та прийняти рішення про надання відстрочки від призову, або відмови в такому праві з урахуванням висновків суду, письмово повідомивши про це позивача рекомендованим листом.
Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 01.07.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишив без розгляду.
П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 12.09.2024 ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 про залишення позову без розгляду залишив без змін.
Верховний Суд постановою від 12.12.2024 ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2024 в справі №420/35964/23 скасував, а справу направив до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 19.11.2025 у справі № 420/35964/23 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив частково.
Визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову під час мобілізації від 19.07.2023.
Зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову під час мобілізації від 19.07.2023 та прийняти рішення про надання відстрочки від призову або про відмову у її наданні, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовив.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
13.01.2026 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сільченко Максим Вячеславович, звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, у якій просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 5918,40 грн за подання апеляційної та касаційної скарг.
Одеський окружний адміністративний суд додатковим рішенням від 26.01.2026 у справі № 420/35964/23 заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сільченка Максима Вячеславовича про ухвалення додаткового судового рішення задовольнив.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп та за подання касаційної скарги у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
Постановляючи вищевказане додаткове рішення суд першої інстанції виходив з того, що судом при ухвалені судового рішення від 19.11.2025 в цій адміністративній справі не вирішено питання про судові витрати, понесені позивачем за подання апеляційної та касаційної скарг.
За таких підстав, суд виснував, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3028,00 грн та за подання касаційної скарги у сумі 2422,40 грн.
Не погоджуючись з вищевказаною додатковим рішенням суду першої інстанції представник ІНФОРМАЦІЯ_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі вказує, що додаткове рішення судом першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим просить його скасувати.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію зазначає, що суд першої інстанції не врахував що      ІНФОРМАЦІЯ_2 є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому не має самостійного балансу, фінансується за рахунок Міністерства Оборони України через ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до норм частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
При зверненні до суду позивачем цій справі сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн за подання даного позову, у сумі 3028,00 грн за подання апеляційної скарги та у сумі 2422,40 грн за подання касаційної скарги.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі № 420/35964/23, серед іншого, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
При цьому, судом при ухвалені судового рішення від 19.11.2025 в адміністративній справі не вирішено питання про судові витрати, понесені позивачем за подання апеляційної та касаційної скарг.
Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2024 за наслідками перегляду ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 та постановою Верховного Суду від 12.12.2024 за наслідками перегляду ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2024 в справі №420/35964/23 спір по суті не розглядався та не вирішувалося питання щодо суті позовних вимог.
З огляду на наведене, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3028,00 грн та за подання касаційної скарги у сумі 2422,40 грн.
Твердження апелянта про те, що      ІНФОРМАЦІЯ_2 є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому не має самостійного балансу, фінансується за рахунок Міністерства Оборони України через ІНФОРМАЦІЯ_4 колегія суддів вважає хибними з огляду на таке.
Відповідно до пункту 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, враховуючи, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства, тому стягнення на користь позивача понесених судових витрат з ІНФОРМАЦІЯ_1 ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із дотримання норм процесуального права.
За наведеного, доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994. 
При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001).
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, додаткове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 у справі № 420/35964/23 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк   А.Г. Федусик