ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 812/110/16
адміністративне провадження № К/990/6661/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Білоуса О.В., 
суддів – Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року (головуючий суддя Смілянець Е.С., судді – Драчук Т.О., Полотнянко Ю.П.) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського» до Державної податкової інспекції в м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області, Могилів-Подільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області, Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м. Луганська Головного управління ДФС у Луганській області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала справа за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського" (далі – ПАТ "Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського") до Державної податкової інспекції в м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області (далі – ДПІ в м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області), Могилів-Подільської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Вінницькій області (далі - Могилів-Подільської ОДПІ ГУ ДФС України у Вінницькій області), треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області (далі – ГУ ДКС України у Луганській області), Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м. Луганська Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.
Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2017 року та постановою Верховного Суду від 23 лютого 2023 року, адміністративний позов ПАТ "Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського" задоволено та, зокрема зобов`язано Могилів-Подільську ОДПІ ГУ ДФС України у Вінницькій області підготувати висновок про повернення на користь позивача надміру сплачених сум з податку на прибуток у розмірі 9076650,58 грн та подати його для виконання до ГУ ДКС України у Вінницькій області.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 4 липня 2024 року задоволено заяву Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому листі та допущено заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому листі № 812/110/16 з Могилів - Подільської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області на її правонаступника – Головне управління ДПС у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС у Вінницькій області).
14 липня 2025 року ГУ ДПС у Вінницькій області подало заяву про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому листі №812/110/16 з ГУ ДПС у Вінницькій області на ГУ ДПС у Луганській області.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року у задоволенні заяви ГУ ДПС у Вінницькій області про заміну сторони виконавчого провадження у справі 812/110/16 відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні суд першої інстанції виходив з того, що за вказаних у заяві ГУ ДПС у Вінницькій області обставин не вбачається обставин його вибуття із спірних правовідносин та, відповідно, правонаступництва його прав та обов`язків іншою особою.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року ухвалу суду першої інстанції скасовано. Прийнято нове рішення, яким заяву про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому листі № 812/110/16 з ГУ ДПС у Вінницькій області на ГУ ДПС у Луганській області задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження у виконавчому листі № 812/110/16 з ГУ ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - ВП 44069150, Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028) на його правонаступника – ГУ ДПС у Луганській області (код ЄДРПОУ - 44082150, вул. Енергетиків, буд. 72, м. Cєвєродонецьк, 93401).
Постанова суду апеляційної інстанції про задоволення заяви ГУ ДПС у Вінницькій області мотивована тим, що контролюючі органи (органи ДПС) здійснюють свої функції в межах визначеної територіальної юрисдикції, зміна місця податкового обліку платника податків автоматично передає повноваження щодо нього від одного контролюючого органу до іншого. У такому випадку виникає компетенційне правонаступництво між цими органами щодо такого платника податків. Оскільки ПАТ «Лугцентрокуз» змінив своє місцезнаходження, після передачі платника на облік новому органу, попередній контролюючий орган (правонаступником якого є ГУ ДПС у Вінницькій області) фактично перестав обслуговувати цього платника податків, а повноваження стосовно виконання функціональних обов`язків, пов`язаних із адмініструванням щодо нього, фактично перейшли до нового органу (наразі ГУ ДПС у Луганській області). Процедура заміни сторони у виконавчому провадженні є обґрунтованою і передбаченою законом. Процесуальний порядок жодним чином не обмежує можливість замінити сторону виконавчого провадження за потреби - таке правонаступництво допускається на будь-якому етапі виконання рішення. ГУ ДПС у Луганській області має підґрунтя й можливості для фактичного забезпечення виконання рішення суду. Отже, заміна сторони на ГУ ДПС у Луганській області є ще одним вагомим аргументом на користь реального виконання рішення.
Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, ГУ ДПС у Луганській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року залишити в силі.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні, неправильно застосував норми матеріального права та безпідставно визнав ГУ ДПС у Луганській області правонаступником ГУ ДПС у Вінницькій області.
Скаржник зазначає, що з поданих заявником матеріалів вбачається лише факт перебування позивача на податковому обліку як платника за основним місцем обліку, а також зміну місця знаходження платника податків. Водночас такі обставини самі по собі не свідчать про перехід до ГУ ДПС у Луганській області обов`язку виконання судового рішення, ухваленого щодо іншого контролюючого органу.
На думку скаржника, судом апеляційної інстанції залишено поза увагою те, що заявником не наведено та судом не встановлено жодних доказів неможливості виконання судового рішення саме ГУ ДПС у Вінницькій області, а також не доведено, яким чином передача повноважень з адміністрування платника податків у зв`язку зі зміною його місця обліку впливає на виконання судового рішення як такого.
ГУ ДПС у Вінницькій області, скориставшись своїм правом надало до суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на встановлені обставини та висновки оскаржуваного судового рішення зазначило, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просило відмовити у задоволенні касаційної скарги, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін. 
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Згідно із частиною першою статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
За приписами частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Частиною першою статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Аналіз вказаних норм свідчить, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. При цьому, законодавством установлено головну умову, за якої обов`язки боржника може бути перекладено на іншу особу, - це вибуття сторони виконавчого провадження. В свою чергу, заміна сторони виконавчого провадження є прийнятною у правовідносинах, що допускають правонаступництво.
Відповідно до статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Отже, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється ухвалою. Оскарження такої ухвали варто розуміти як оскарження судового рішення.
Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15.
Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13 березня 2019 року (справа №524/4478/17), від 20 лютого 2019 року (справа №826/16659/15).
Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12 червня 2018 року у справі №2а-23895/09/1270.
У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.
Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.
При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.
Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.
Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.
При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.
У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.
Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень, а саме ліквідація органу чи посади; припинення юридичної особи шляхом її злиття, приєднання, поділу, перетворення. 
У межах вирішення питання, яке є предметом розгляду в цій справі, для встановлення факту публічного правонаступництва визначальним є встановлення або припинення первісного суб`єкта – ГУ ДПС у Вінницькій області або перехід повністю чи частково його функцій (адміністративної компетенції) до ГУ ДПС у Луганській області. Інакше відсутність підстав публічного правонаступництва доводить неможливість його здійснення.
Однак, в межах цієї справи №812/110/16 обставини для здійснення такого правонаступництва не виникли, оскільки ГУ ДПС у Вінницькій області не перебуває у стані припинення (реорганізації або ліквідації), тобто факту правонаступництва з переходом прав та обов`язків від ГУ ДПС у Вінницькій області до ГУ ДПС у Луганській області не було.
Фактичного (компетенційного) адміністративного правонаступництва також не відбулося, оскільки відсутні врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від ГУ ДПС у Вінницькій області до ГУ ДПС у Луганській області.
Отже, обставини, з якими Закон України «Про виконавче провадження» і стаття 379 КАС України пов`язують можливість здійснення заміни сторони виконавчого провадження, відсутні.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що як на підставу для здійснення правонаступництва, заявник, посилався на те, що ПАТ "Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського" (код ЄДРПОУ 13392898) з 10 вересня 2016 року перебувало на обліку в Могилів-Подільській ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області.
У зв`язку із зміною податкової адреси платника податків з 11 червня 2018 року його було знято з обліку в Могилів-Подільській ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області та взято на податковий облік в ГУ ДФС у Луганській області (1212 - м. Рубіжне).
Наразі ПрАТ "Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського" перебуває за основним місцем обліку в ГУ ДПС у Луганській області.
Тобто, заявник посилається на події, які відбулися з ПАТ "Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського" (стягувачем у виконавчому провадженні), а не із суб`єктом владних повноважень – ГУ ДПС у Вінницькій області (боржником у виконавчому провадженні), зобов`язання якого не припинялися та до інших органів державної влади не переходили. Відповідно підстави для правонаступництва відсутні.
Колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу, що у разі зміни місця обслуговування (обліку) платника податків не відбувається фактичного (компетенційного) або процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва контролюючих органів. Обставини, з якими Закон України «Про виконавче провадження» і стаття 379 КАС України пов`язують можливість здійснення заміни сторони виконавчого провадження, у такому разі відсутні, відповідно органом, який має забезпечити виконання судового рішення та відновити права платника податків, є той, якого зобов`язано судовим рішенням, що набрало законної сили, вчинити певні дії.
Наведена правова позиція викладена, зокрема у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року у справі №812/1408/16.
За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Згідно статті 352 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Переглянувши судове рішення суду, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що при ухваленні оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду апеляційної інстанції – скасувати із залишенням в силі ухвали суду першої інстанції.
З огляду на викладене, постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року підлягає скасуванню, а ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року – залишенню в силі.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області задовольнити.
Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року скасувати.
Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус
Судді Н.Є.Блажівська
І.Л.Желтобрюх