Справа № 303/356/26
Провадження № 1-кп/303/61/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2026 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження № 22025078040000425 від 01 грудня 2025 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Біласовиця Воловецького району Закарпатської області, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 13.09.2024 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.1 ст.361 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст..75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, -

 
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.162 КК України,суд, -

В С Т А Н О В И В:

01 листопада 2025 року, о 03 годині 30 хвилин, перебуваючи в АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , реалізуючи протиправний умисел направлений на незаконне проникнення до житла, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх караність, всупереч ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 30 Конституції України, яка гарантує право кожного громадянина на недоторканість житла особи, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника ОСОБА_6 , незаконно, будучи впевненим, що за ним ніхто не спостерігає та він залишається непоміченим, підійшов до паркану, що огороджує територію вищевказаного будинку, переліз через нього та зайшов на подвір`я домоволодіння, чим самим порушив недоторканість іншого володіння особи.
Окрім цього, 01 листопада 2025 року, о 05 годині 22 хвилин, перебуваючи в АДРЕСА_3 ,  ОСОБА_5 , реалізуючи протиправний умисел направлений на незаконне проникнення до житла, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, таємно, їх караність усупереч ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 30 Конституції України, яка гарантує право кожного громадянина на недоторканість житла особи, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника ОСОБА_7 , підійшов до паркану, що огороджує територію вищевказаного будинку, переліз через нього та зайшов на подвір`я домоволодіння.
Після цього, ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії спрямовані на незаконне проникнення до житла, підійшов до вхідних дверей, що ведуть до квартири АДРЕСА_4 за вище вказаною адресою, переконавшись в тому, що вони відчинені та всупереч волі власника, незаконно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, будучи впевненим, що за ним ніхто не спостерігає та він залишається непоміченим, таємно, проник до квартири АДРЕСА_5 , де в коридорному приміщенні розкидав особисті речі мешканців, чим самим порушив недоторканість житла.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою провину, погодився з усіма обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, відмовився надавати покази на підставі ст..63 Конституції України.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, до суду надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні ним кримінального правопорушення, його винуватість доводиться іншими зібраними у справі доказами, однак відповідно до ч.3ст.349 КПК України суд впевнившись у правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин та у відсутності сумнівів у добровільності його позиції, визнає недоцільним дослідження цих доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюють ся, та обмежився дослідженням матеріалів, які характеризують його особистість.
На підставі наведеного суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 162 КК України доведена повністю, кваліфікація дій обвинуваченого є правильною так як він вчинив незаконне проникнення до іншого володіння особи.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд бере до уваги суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, характер вчиненого діяння, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставинами, що обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення повторно та рецидив злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, котрий раніше судимий, вчинив злочин, перебуваючи на іспитовому строкі за попереднім вироком, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, за місцем реєстрації характеризується посередньо, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря- психіатра не перебуває.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити основне покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2024р. ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.1 ст.361 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст..75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, покарання повністю не відбув, що підтверджено обвинуваченим у судовому засіданні.
Таким чином, остаточне покарання слід визначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за цим вироком згідно ч.1 ст.71 КК України.
На підставі ст..72 КК України покарання у виді обмеження волі перевести в більш суворий вид виходячи з співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дві обмеження волі.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370- 374 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.
На підставі ст.71 КК України, враховуючи, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09. 2024 року, яким ОСОБА_5 засуджено до 5 років днів позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, та враховуючи співвідношення, встановлене пп. б п. 1 ч. 1ст. 72 КК України, де одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
Початок строку покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу. 
Запобіжний захід у кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.
Речові докази по справі: двд – диск з відеозаписом, на якому зображено подію від 01.11.2025 року - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1