РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/6375/24
провадження у справі №2/0285/199/26
07 квітня 2026 року       м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області
у складі судді Помогаєва А.В.,
при секретарі судового засідання Ковальчук М.В.,
за участі представника відповідача Купця Б.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом АТ "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
У грудні 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 146 583 грн 96 коп.
В обґрунтування позовних вимог посилався на наступні обставини.
Між АТ "Перший український міжнародний банк" та ОСОБА_1 укладено кредитні договори:
1) 20.12.2018 кредитний договір №2001201705301, за яким позивач видав відповідачу кредит у сумі 52 082 грн.
2) 29.10.2021 кредитний договір №1002005824801, за якимпозивач видав відповідачу кредит у сумі 20 001 грн.
3) 14.02.2022 кредитний договір №1002094552401, за якимпозивач видав відповідачу кредит у сумі 15 000 грн.
Всупереч умов кредитних договорів відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, а саме не здійснює погашення заборгованості за кредитами у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим станом на 06.10.2024 утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а саме:
- по кредитному договору від 20.12.2018 року № 2001201705301 - в сумі 85187,61 грн, з яких: 52081,94 грн - заборгованість за кредитом; 33105,67 грн - заборгованість процентами; 
- по кредитному договору від 29.10.2021 року № 1002005824801 - в сумі 36523,31 грн., з яких: 16558,81 грн - заборгованість за кредитом; 3,5 грн - заборгованість процентами; 19961 грн - заборгованість за комісією;
- по кредитному договору від 14.02.2022 року № 1002094552401- в сумі 24873,04 грн., з яких: 15000 грн - заборгованість за кредитом; 3,49 грн - заборгованість процентами; 9869,55 грн - заборгованість за комісією.
Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07.04.2025 позовні вимоги задоволено повністю.
25.04.2025 набрав чинності Закон України від 26.02.2025 № 4273-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів", яким змінено назву Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області на Звягельський міськрайонний суд Житомирської області.
27.06.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування заочного рішення у даній справі.
Ухвалою суду від 02.07.2025 задоволено заяву відповідача - заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирській області у цивільній справі № 285/6375/24 від 07.04.2025 скасовано. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. 
Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що відповідач дійсно укладала кредитні договори з позивачем, але розмір заборгованості, визначений банком не відповідає умовам договорів та порушує вимоги чинного законодавства.
За кредитним договором №2001201705301 від 20.12.2018 ОСОБА_1 визнає заборгованість за тілом кредиту в сумі 5000 грн та за процентами в сумі 2394 грн. Вона вважає, що такий розмір заборгованості відповідає умовам договору щодо розміру кредитного ліміту (5000 грн) та строку кредитування (12 місяців). Збільшення розміру кредитного ліміту та пролонгація строку дії договору мали бути оформлені додатковими угодами, які відповідачем не укладались.
За кредитним договором № 1002005824801 від 29.10.2021 відповідач визнає заборгованість за тілом кредиту в сумі 16558,81 грн та заборгованість за процентами в сумі 3,5 грн.
За кредитним договором № 1002094552401 від 14.02.2022 відповідач визнає заборгованість за тілом кредиту в сумі 15000 грн та заборгованість процентами в сумі 3,49 грн.
Проти стягнення заборгованості за комісіями відповідач заперечує, оскільки такі виплати є прихованими штрафними санкціями, стягнення яких суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом установлено, що 20.12.2018 року між АТ "Перший український міжнародний банк" та ОСОБА_1 укладено договір №2001201705301, відповідно до умов якого позивач видав відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом у розмірі 5000 грн строком на 12 місяців, з умовами щодо виплати процентів у розмірі 47,35% річних. Договором передбачено продовження строку його дії за відсутності заперечень сторін.
Згідно розрахунку позивача заборгованість по кредитному договору № 2001201705301 від 20.12.2018 складає 85187,61 грн, з яких: 52081,94 грн. - заборгованість за кредитом; 33105,67 грн. - заборгованість процентами.
Випискою про рух коштів за рахунком підтверджується використання відповідачем кредитних коштів на загальну суму 52081,94 грн.
Сума нарахованих банком процентів відповідає умовам договору.
Суд визнає необґрунтованими заперечення відповідача щодо обмеження суми заборгованості за тілом кредиту розміром ліміту в 5000 грн, оскільки кредитний ліміт збільшувався 12 разів, що підтверджується довідкою (а.с.90).
За відсутності згоди відповідача на таке збільшення кредитного ліміту, вона мала можливість утриматись від використання коштів позивача та ініціювати розірвання договору. Разом з тим, з виписки про рух коштів за рахунком вбачаються активні операції зі списання коштів, ініційовані відповідачем, що свідчить про свідомі дії, спрямовані на збільшення розміру заборгованості.
На підставі вищевикладеного, суд задовольняє позовні вимоги у частині стягнення заборгованості по кредитному договору № 2001201705301 від 20.12.2018 в сумі 85187,61 грн.

Дослідженими доказами також підтверджується, що 29.10.2021 між АТ "Перший український міжнародний банк" та ОСОБА_1 укладено договір №1002005824801 відповідно до умов якого позивач видав відповідачу кредит у сумі 20001 грн.
Згідно розрахунку позивача заборгованість за даним договором складає 36523,31 грн., з яких: 16558,81 грн - заборгованість за кредитом; 3,5 грн - заборгованість процентами; 19961 грн - заборгованість за комісією.
При цьому на оплату комісії позивачем зараховано сплату відповідачем коштів у сумі 3992,20 грн.
Суд визнає обґрунтованими заперечення відповідача проти позовних вимог у частині стягнення комісії.
Позивачем не надано розрахунку суми заборгованості за комісією, перелік та докази надання додаткових послуг, що підлягають оплаті позичальником.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Як встановлено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниє обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. 
Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15.
За таких обставин, умови кредитного договору щодо встановлення плати за послуги з надання кредиту і відповідно сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати відповідача боржником за цими платежами, що свідчить про безпідставність заявлених у цій частині вимог, які не підлягають задоволенню.
Перевіривши надані докази, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 1002005824801 від 29.10.2021 в сумі 12570,11 грн, що складається з суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками, зменшеної на суму платежів відповідача, зарахованих у якості оплати комісії (16 558,81 грн + 3,50 грн - 3 992,20 грн = 12 570,11 грн).
У задоволенні позовних вимог участині стягнення решти нарахованої заборгованості за кредитним договором № 1002005824801 від 29.10.2021 суд відмовляє.

Дослідженими доказами також підтверджується, що 14.02.2022 між АТ "Перший український міжнародний банк" та ОСОБА_1 укладено договір №1002094552401, за якимпозивач видав відповідачу кредит у сумі 15000 грн.
Згідно розрахунку позивача заборгованість за даним договором складає 24873,04 грн., з яких: 15000 грн - заборгованість за кредитом; 3,49 грн - заборгованість процентами; 9869,55 грн - заборгованість за комісією.
При цьому на оплату комісії позивачем зараховано сплату відповідачем коштів у сумі 5,70 грн.
Суд визнає обґрунтованими заперечення відповідача проти позовних вимог у частині стягнення комісії та відмовляє в їх задоволенні з підстав, що наведені вище.
Перевіривши надані докази, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №1002094552401 від 14.02.2022 в сумі 14997,79 грн, що складається з суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками, зменшеної на суму платежу відповідача, зарахованого в якості оплати комісії (15000 грн + 3,49 грн - 5,70 грн =14997,79 грн).
У задоволенні позовних вимог участині стягнення решти нарахованої заборгованості за кредитним договором №1002094552401 від 14.02.2022 суд відмовляє.

Відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1863,36 грн - пропорційно частині задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 223, 258, 259, 265, 273, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд - 
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (ЄДРПОУ 14282829) заборгованість в сумі 112 755 гривень 51 копійка у тому числі:
- за кредитним договором від 20.12.2018 № 2001201705301 в сумі 85187 гривень 61 копійка;
- за кредитним договором від 29.10.2021 № 1002005824801 в сумі 12570 гривень 11 копійок;
- за кредитним договором від 14.02.2022 № 1002094552401 в сумі 14997 гривень 79 копійок.
У задоволенні позовних вимог у частині стягнення решти нарахованої заборгованості - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (ЄДРПОУ 14282829) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1863 гривні 36 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційна скарга не була подана. У випадку оскарження - рішення набирає законної сили за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст рішення складено 09.04.2026.

Суддя       А.В. Помогаєв