Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер:704/1017/25
Номер провадження 2/704/40/26

15 квітня 2026 року м. Тальне
Тальнівський районний суд Черкаської області в складі: головуючої судді Москаленко І.В., за участю секретаря Рябошапки Н.В.,розглянувши у порядку загального провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тальному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 
про поділ майна подружжя
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя до відповідача, пояснивши суду, що за час шлюбу, в якому вони перебували з 19.06.2015 року, за спільні кошти ними придбано транспортний засіб Daewoo Lanos 2005 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 (VIN) НОМЕР_2  право власності на який зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 . Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 23.12.2024 року шлюб між ними розірвано, і на даний час вона бажає здійснити поділ майна.
Просить суд визнати даний автомобіль спільним майном подружжя; визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на транспортний засіб Daewoo Lanos 2005 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , припинивши право спільної сумісної власності подружжя, та стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію за її частку в спільному майні подружжя, а саме: одну другу частку ринкової вартості автомобіля в сумі 53085,62 грн. 
Ухвалою судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 31.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 14.10.2025 року задоволено клопотання представника позивачки про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи. Провадження по справі зупинено до отримання висновку експерта.
11.12.2025 року судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі та продовження розгляду справи в підготовчому засіданні.
17.12.2025 року представником позивачки – адвокатом Драченком В.В. подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій він просить визнати спірний автомобіль спільним майном подружжя; визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на транспортний засіб Daewoo Lanos 2005 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію за її частку в спільному майні подружжя, а саме: одну другу частку ринкової вартості автомобіля в сумі 49565,00 грн. 
Ухвалою суду від 12.01.2026 року судом прийнято заяву представника позивача про зменшення позовних вимог.
Ухвалою суду від 06.02.2026 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті.
Представник відповідача – адвокат Ткаченко М.О. 18.03.2026 року подав до суду заяву про часткове визнання позовних вимог, а саме визнав позовну вимогу щодо поділу майна подружжя, проте не згідний із запропонованим нею варіантом. Зазначив, що на даний час проходить військову службу, спірний автомобіль ним не використовується, вважає, що оскільки позивачка має посвідчення водія, то може використовувати автомобіль для власних потреб та для потреб їхнього спільного сина. Тому просить суд визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на транспортний засіб Daewoo Lanos 2005 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , припинивши право спільної сумісної власності подружжя, та стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошову компенсацію за її частку в спільному майні подружжя, а саме: одну другу частку ринкової вартості автомобіля в сумі 49565,00 грн.
Представником позивачки 20.03.2026 року до суду надана заява, в якій вони заперечують щодо запропонованого відповідачем варіанту поділу та вважають, що ним не доведено, що військова служба ОСОБА_2 є обставиною, що має істотне значення при вирішенні даного спору.
В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, проте представник позивачки – адвокат Драченко В.В. подав суду заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте представник відповідача – адвокат Ткаченко М.О. подав суду заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають частково та просять їх задовольнити відповідно до раніше поданої заяви про часткове визнання позовних вимог.
Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Суд, оголосивши заяви сторін, перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.06.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7).
Згідно рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 23.12.2024 року у справі №704/1233/24 шлюб між ними розірвано (а.с.8).
В період зареєстрованого шлюбу, сторонами було придбано автомобіль марки Daewoo Lanos 2005 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 (VIN) НОМЕР_2  право власності на який зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 , який 02.11.2021 року зареєстрований за ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 11).
Згідно висновку експерта №165 судової автотоварознавчої експертизи від 05.12.2025 року середня ринкова вартість автомобіля на дату дослідження 99130,00 грн. ( а.с.50-53) 
Відповідач та його представник не заперечили щодо визначеної експертом вартості автомобіля.
Позивачка звернулася до суду з метою поділу неподільної речі – автомобіля, що набутий за час перебування у шлюбі з відповідачем. Єдиним варіантом вирішення такого спору бачить відмову від її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль і отримання від відповідача грошової компенсації за цю частку. 
За змістом ч.ч.1,7 ст. 41 Конституції України, ч.ч.1,5ст.319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (абз.2 ч.1 ст. 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.3 ст. 368 ЦК України).
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч.1 ст. 60 СК України).
Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (ст. 68 СК України).
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст. 69 СК України).
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (ч.3 ст. 370 ЦК України).
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абз. 1,2 ч.2 ст. 364 ЦК України).
Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч.2 ст. 183 ЦК України).
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.ч.2,4,5 ст.71 СК України).
Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч.2 ст. 365 ЦК України).
Позивачка не претендує на те, щоби автомобіль залишити собі, припинивши право відповідача на частку у праві спільної сумісної власності з компенсацією йому за цю частку. Вона навпаки дала згоду на те, щоби отримати грошову компенсацію за її частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль від відповідача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 виснувала, що частини четверта та п`ята статті 71 СК України не передбачають обов`язкову згоду відповідача на присудження позивачеві грошової компенсації замість частки останнього у праві спільної сумісної власності на майно, а також не передбачають обов`язкове внесення відповідачем на депозитний рахунок суду грошової компенсації у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності й отримання компенсації на свою користь просить позивач.
Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що автомобіль марки Daewoo Lanos 2005 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 (VIN) НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстрований за ОСОБА_2 , є спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки він придбаний в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти подружжя, тому кожен із сторін має право на 1/2 частку цього автомобіля.
Сторони стверджують, що спірний автомобіль на даний час ними не використовується.
Зокрема, у заяві про часткове визнання позову відповідачем, представник відповідача зазначає, що ОСОБА_2 проходить військову службу та не має можливості використовувати автомобіль, натомість як позивачка може використовувати автомобіль для власних потреб та потреб їх спільного сина, на підтвердження надав суду довідку про перебування на військові службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_3 з 03.08.2022 року та копію військового квитка (а.с.119-124). 
В той же час представник позивачки в поясненнях ствердив, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відповідача з проханням передати ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу для користування автомобілем, проте відповідач відмовляв їй у цьому. Тому ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі однієї другої частки ринкової вартості автомобіля.
Дані твердження відповідачем та його представником не спростовані.
Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1 та 2 ст. 71 СК України).
Враховуючи, що спірний автомобіль фактично знаходиться в користуванні відповідача, а позивачка згодна одержати від відповідача матеріальну компенсацію за належну їй частку автомобіля, суд приходить до висновку, що вказаний автомобіль підлягає поділу між сторонами у справі шляхом виділення відповідачу спірного транспортного засобу з визнанням за ним права власності на цей автомобіль, із стягненням з відповідача на користь позивачки 1/2 частини його вартості.
Також суд бере до уваги, що відповідач є військовослужбовцем та отримує сталий дохід, а отже не буде мати надмірності тягаря з такої виплати для реального виконання рішення суду, тоді як з позивачкою, як стверджує відповідач і це не заперечила позивачка, проживає їх неповнолітній син, а отже такий варіант поділу не суперечитиме принципу пропорційності та порушуватиме баланс приватних інтересів при задоволенні вимог про виділення автомобіля у власність відповідача та стягнення з останнього на користь позивачки компенсації за її частку у праві спільної сумісної власності на це майно.
Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19).
Крім того, річ є неподільною, а позивачка просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на це майно. Унаслідок виділення останнього у власність відповідачеві і такого стягнення право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється. Окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту (такий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20). 
Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та на проведення експертизи.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в сумі 968,96 грн. ( а.с. 1).
Згідно п.1 ч.2 інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а отже з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 сплачені нею кошти на проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 2800 грн. (а.с.96).
Судом об`єктивно встановлено, що представник позивачки Драченко В.В. подав до матеріалів справи наступні копії: ордер на надання правничої допомоги від 30.10.2024 року; акт наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №285-06 від 11.03.2026 року, у якому відображено вид наданих послуг та їх вартість, на суму 7000 грн., договір про надання правничої допомоги №285-06 від 03.06.2024 року.
З врахуванням рівня складності вказаної справи, обсягу виконаних робіт, враховуючи значення вказаної справи для сторін, середній рівень цін на аналогічні послуги на ринку юридичних послуг, суд приходить до висновку про можливість стягнення підтверджених витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн. 
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки Daewoo Lanos 2005 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 (VIN) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1498 см3.
Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на автомобіль марки DaewooLanos 2005 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 (VIN) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1498 см3.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за одну другу частку ринкової вартості автомобіля марки Daewoo Lanos 2005 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 (VIN) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1498 см3.в сумі 49565 грн.00 коп. (сорок дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять грн. 00 коп.)
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі - 968 грн. 67 коп. (дев`ятсот шістдесят вісім грн. шістдесят сім коп.), 2800 грн. 00 коп. (дві тисячі вісімсот грн.00 коп.) витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи та 7000 грн.00 коп. (сім тисяч грн. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга на рішення суду подаєтьсяпротягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Тальнівський районний суд Черкаської області. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .
Представник позивача: адвокат Драченко Владислав Вікторович, РНОКПП НОМЕР_5 , 18001, вул. Хрещатик, буд. 193, м. Черкаси, Черкаська область.
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 .
Представник відповідача: Ткаченко Михайло Олександрович, РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_3 . 

Суддя І.В. Москаленко