Хаджибейський районний суд міста Одеси

Справа № 521/16889/24
Провадження № 2/521/275/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м.Одеси у складі:
судді Маркарової С.В.
за участю секретаря судового засідання Вінжановської К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

позивач : ОСОБА_1 

відповідач : ОСОБА_2 

третя особа : виконавчий комітет Арцизької міської Ради як орган опіки та піклування

предмет позову : позбавлення батьківських прав,- 

ВСТАНОВИВ :
Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом.
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач стверджувала, що відповідач від виконання батьківських обов`язків свідомо ухиляється, дитина постійно проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні, а застосування такого крайнього заходу впливу на батька як позбавлення батьківських прав є доцільним.
Позивач в процесі розгляду справи позов підтримала.
Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористався. 
Виконавчий комітет Арцизької міської Ради як орган опіки та піклування надав висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. 
Дослідивши матеріали справи, наявні докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав : 
За ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 . 
12.05.2017 рішенням Малиновського районного суду м.Одеси з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання доньки.
Дитина проживає із матір`ю. 
За розрахунком Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного МУМЮ (м.Одеса) від 28.03.2024 заборгованість по аліментах становить 98 356 грн. 29 коп.
Виконавчий комітет Арцизької міської Ради як орган опіки та піклування надав висновок № 222 від 18.12.2025 про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. 
При цьому, органом встановлено, що відповідач підтримує зв`язок із донькою, заперечує проти позбавлення права, має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 130 316 грн. 29 коп., визнає таку та буде вживати заходи для погашення, ОСОБА_4 на позбавленні батька права не наполягає. 
Встановлене органом опіки позивачем в процесі розгляду справи не спростовано. 
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст. 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків із виховання дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК).
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
У рішенні ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України», зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням їх характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
У рішенні від 10.09.2019 у справі «Strand Lobben and others v. Norway» ЄСПЛ підкреслював, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.
У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 ЄСПЛ наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).
Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (п. 58).
Сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу (постанова Верховного Суду від 23.02.2023 у справі № 188/1542/20).
Верховний Суд у постанові від 01.08.2024 у справі № 761/25311/20-ц висловився про те, що позбавлення батьківських прав батька, який не відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а навпаки бажає спілкуватись і бачитися з дитиною, не втратив інтересу до дитини, до участі в її вихованні та має намір і вчиняє дії для відновлення з нею відносин, не відповідатиме інтересам дитини.
У постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 204/1199/16-ц зроблено висновок, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним зі способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення і свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості за аліментами сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини (ст. 166 СК).
Позивачем не надані суду належні та достатні докази на підтвердження, що батько ухиляється від батьківських обов`язків свідомо, тобто систематично та незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і такі засоби впливу виявилися безрезультатними.
Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України, -
ВИРІШИВ :
В задоволені позову відмовити.
Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про необхідність погашення наявної заборгованості зі сплати ним аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідність подальшого вчасного виконання свого обов`язку по утриманню доньки. 
Покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських обов`язків в частині сплати аліментів. 
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України: Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Суддя: Світлана МАРКАРОВА

Повний текст рішення виготовлений 10.02.2026