ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
    	Справа № 636/5900/24  Провадження 1-кп/636/584/26	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.03.2026 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
захисника – адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 12024220000000199 від 10.02.2024, за обвинуваченням 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, фізичної особи – підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 10.02.2024, приблизно о 10:21, керуючи технічно справним пасажирським мікроавтобусом "Volkswagen LT35" р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі "Чугуїв-Мілове" на території Чугуївського району Харківської області з боку м. Балаклії в напрямку м. Чугуєва, зі швидкістю близько 100 км/год., грубо порушив вимоги п. 12.6(г) Правил дорожнього руху України, де вказано: "Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю: г) іншим транспортним засобам: ... на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км\год", діючи необережно, не врахував дорожню обстановку у вигляді опадів снігу та слизької проїзної частини, не вибрав безпечну швидкість руху щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, виїхав на зустрічну смугу руху, де не впорався з керуванням транспортного засобу та допустив зіткнення з вантажним автомобілем "DAF" р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі руху, чим грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», внаслідок чого пасажирам мікроавтобусу "Volkswagen LT35" ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження.
За наслідками події: пасажир ОСОБА_8 , 1985 р.н., згідно з висновком судово-медичної експертизи, внаслідок дорожньо-транспортної події отримала множинні переломи шийних хребців, ротаційний підвивих 2-го шийного хребця з переломом передньої і задньої дуг 1-го шийного хребця праворуч, що належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, а також отримала закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці без зміщення, що належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості, яке спричинило за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів; пасажир ОСОБА_9 , 1996 р.н., згідно з висновком судово- медичної експертизи, внаслідок дорожньо-транспортної події отримав закриту травму шийного відділу хребта з переломами 1-го та 5-го шийних хребців та закриту травму лівої плечової кістки з переломом великого горбка, що належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості (кожна окремо) за критерієм тривалості розладу здоров`я; пасажир ОСОБА_6 , 1977 р.н., згідно з висновком судово-медичної експертизи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав травму поперекового відділу хребта з переломами поперечних відростків 1,2 поперекових хребців (L1,L2) праворуч та 3,4 поперекових хребців (L3,L4) ліворуч, що належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості (кожна окремо) за критерієм тривалості розладу здоров`я; пасажир ОСОБА_10 , 2006 р.н., згідно з висновком судово-медичної експертизи, внаслідок дорожньо-транспортної події отримала закриту травму лівої ключиці у вигляді перелому її тіла на рівні середньої третини, що належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості, яке спричинило за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи в даній дорожній ситуації дії водія пасажирського мікроавтобуса "Volkswagen LT35" р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України та знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події. 
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_5 , виразилися в тому, що він керуючи технічно справним пасажирським мікроавтобусом "Volkswagen LT35" р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі "Чугуїв-Мілове" на території Чугуївського району Харківської області з боку м. Балаклії в напрямку м. Чугуєва, зі швидкістю близько 100 км/год., діючи необережно, не врахував дорожню обстановку у вигляді опадів снігу та слизької проїзної частини, не вибрав безпечну швидкість руху щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, виїхав на зустрічну смугу руху де не впорався з керуванням транспортного засобу та допустив зіткнення з вантажним автомобілем "DAF" р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку по своїй полосі, що спричинило вищевказані наслідки.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, вказавши, що дійсно у вказаний час та за вказаних в обвинувальному акті обставин порушив правила-дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Повідомив, що щиро шкодує про свої вчинки, зробив для себе належні висновки.
Позиція ОСОБА_5 щодо вчиненого правопорушення не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За згодою сторін згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Суд дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило пасажирам тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, суд також враховує, що частково збитки потерпілим відшкодовано, конкретні обставини вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, за місцем проживання зарекомендував себе посередньо (веде нормальний спосіб життя, з сусідами підтримує гарні стосунки, в житті міста участі не бере), фізична особа – підприємець (вид господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом).
Крім того до суду надано заяви потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , згідно яких останнім обвинувачений відшкодував шкоду, у зв`язку з чим претензій до ОСОБА_5 не мають, просять призначити мінімальну міру покарання із застосуванням іспитового строку без позбавлення права керування транспортними засобами.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, часткове відшкодування шкоди. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, та вважає, що виправлення ОСОБА_5 і попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, та ступінь тяжкості вчиненого злочину, суспільну небезпечність скоєного, його ставлення до вчиненого правопорушення, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе у даному випадку, призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення полі, передбачене санкцією ч.2 ст. 285 КК України із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Щодо додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами суд зазначає, що обвинувачений є ФО-П, основними видами господарської діяльності якого є перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, тобто від наявності права керування залежить матеріальний та соціальний стан обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає, що призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами призведе до погіршення умов життя обвинуваченого ОСОБА_5 , що не відповідатиме принципу справедливості та індивідуалізації призначеного покарання. 
Потерпілий ОСОБА_6 надав до суду цивільний позов (надіслано через систему «Електронний суд» з електронного кабінету адвоката ОСОБА_11 ), в якому просив стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 150000.00 грн. В обґрунтування зазначено, що в провадженні Чугуївського міського суду Харківської області знаходиться кримінальна справа №636/5900/24 за матеріалами кримінального провадження №12024220000000199 від 10 лютого 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 визнано потерпілою особою. Злочинними діями ОСОБА_5 ОСОБА_6 завдано моральну шкоду, яку потерпілий оцінює в 150000,00 грн. Згідно медичних висновків ОСОБА_6 в результаті ДТП отримав закриті переломи поперечних відростків праворуч L2-L5 хребців, розрив лонного та правого крижово-клубового з`єднання від 10.02.2024, енцелофатія І-ІІ ст., дисцикуляторна і післятравматична з лікворно-невротичними синдромами, люмбалгія на тлі закритих переломів поперечних відростків праворуч L2-L5 від 10.02.2024 ОСОБА_6 перебував майже місяць на стаціонарному лікуванні з 10.02.2024 по 05.03.2024 в КНП ХОР «Обласний госпіталь ветеранів війни», а потім 30 днів проходив реабілітацію. ОСОБА_6 протягом тривалого часу відчував фізичний біль, вимушений був змінити спосіб життя, у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні, також був змушений пройти безліч медичних процедур та діагностик, фізичний біль від отриманих трав нагадує про себе періодично і по сьогоднішній день. Завдану йому моральну шкоду позивач оцінює в 150 000,00 гривень. Щодо завданих ОСОБА_6 тілесних ушкоджень до суду надано копію медичної карти стаціонарного хворого, виписок із медичної карти та обстежень.
Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 вимоги цивільного позову підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. При визначенні міри покарання просив суд врахувати його думку щодо доцільності призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі та застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Обвинувачений ОСОБА_5 вимоги цивільного позову визнав частково, зазначивши, що заявлена сума є завищеною.
При вирішенні цивільного позову, суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 р.) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого. 
При вирішенні питання про відшкодування шкоди на користь потерпілого суд враховує положення ч. 5 ст. 128 КПК України, згідно якої суд, якщо процесуальні відносини у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, може застосувати норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
Оцінюючи вимоги потерпілої про стягнення моральної шкоди, яка оцінена ОСОБА_6 в загальній сумі 150 000 000 гривень, суд виходить з характеру і обсягу фізичних страждань потерпілого, що виникли в результаті протиправних дій обвинуваченого, моральної шкоди у вигляді змін нормального ритму життя, принципів виваженості та справедливості, враховує те, що потерпілому в результаті протиправних дій ОСОБА_5 безумовно завдано моральних страждань.
У постанові Великої Палати ВС від 15 грудня 2020 року № 752/17832/14-ц визначено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з людьми, які його оточують, інших негативних наслідків морального характеру.
При цьому, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення – право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм законодавства (постанова ВП ВС від 1 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ (рішення від 22 лютого 2005 року у справі «Новоселецький проти України» (Novoseletskiy v. Ukraine, заява № 47148/99).
У постанові Об`єднаної палати Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 вказано, що при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. В деяких випадках в законодавстві визначено мінімальний розмір моральної шкоди. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).
Таким чином, суд визнає доведеними ті обставини, що потерпілий зазнав душевних страждань у зв`язку перебуванням на лікування та проходженням реабілітації. 
За викладених вище обставин, приймаючи до уваги вимоги законодавства, суд приходить до висновку про те, що цивільному позивачу ОСОБА_6 з вини ОСОБА_5 була заподіяна моральна шкода, котра полягає у тому, що змінився звичний ритм його життя, погіршився стан здоров`я. Неправомірні дії обвинуваченого погіршили фізичне благополуччя потерпілого та вимагали від нього додаткових зусиль для нормалізації свого життя.
Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, яких зазнав потерпілий, їх тривалість, та зважаючи на обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, а з обвинуваченого ОСОБА_5 слід стягнути на користь потерпілого ОСОБА_6 80000.00 грн. моральної шкоди.
Визначаючи саме такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, а тому на підставі ст. 1167 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню і з урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.
Стосовно ОСОБА_5 не обирався запобіжний захід, підстав для застосування запобіжного заходу судом не встановлено, клопотання прокурором щодо застосування запобіжного заходу до обвинуваченого не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи підлягають стягненню з винної особи.
Згідно ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Встановлено також наступне:
- ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова по справі №953/1172/24 (провадження №1-кс/953/1368/24) від 15.02.2024 на транспортний засіб Volkswagen LT35 н.з. НОМЕР_1 , який, відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , належить ОСОБА_5 , накладено арешт, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування; визначено місцем зберігання територію Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області (ухвала набрала законної сили 20.02.2024); ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області у справі №636/5900/24 від 05.11.2025 вирішено передати транспортний засіб Volkswagen LT35 н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 на відповідальне зберігання; 17.11.2025 автомобіль передано ОСОБА_5 ;
- ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова по справі №953/1172/24 (провадження №1-кс/953/1367/24) від 15.02.2024 на транспортний засіб DAF н.з. НОМЕР_2 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , належить ОСОБА_12 , накладено арешт, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування; визначено місцем зберігання територію майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів у м. Харків (ухвала набрала законної сили 20.02.2024).
Таким чином вказаний арешт на підставі ч.4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , моральну шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням, у розмірі 80000.00 грн. (вісімдесят тисяч гривень).
В задовленні решти позовнихвимог потерпілого ОСОБА_6 - відмовити.
Скасувати арешти, накладені ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова по справі №953/1172/24 від 15.02.2024 на транспортні засоби Volkswagen LT35 н.з. НОМЕР_1 та DAF н.з. НОМЕР_2 .
Речовий доказ - транспортний засіб Volkswagen LT35 н.з. НОМЕР_1 - вважати повернутим обвинуваченому ОСОБА_5 .
Речовий доказ - транспортний засіб DAF н.з. НОМЕР_2 - повернути власнику або законному володільцю.
Стягнути з  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , витрати пов`язані з проведенням судових експертиз №4649/4650 від 26.06.2024, №1123 від 01.05.2024, №1122/2124 від 14.03.2024, №1164/2123 від 14.03.2024 у загальному розмірі 64368,80 грн. (шістдесят чотири тисячі триста шістдесят вісім гривень 80 копійок).
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1