ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/47505/23 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Штульман І.В.
суддів:  Кобаля М.І.,
Черпака Ю.К., 
при секретарі: Красновій О.Р., 
за участю: Федоренко А.О., - представника ГУ ДПС у м. Києві;
Байдали І.Г., - представника ГУ ДПС у Житомирській області, - 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРАТОРЕС» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРАТОРЕС» до Головного управління ДПС у м. Києві, Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

14 грудня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) «МІРАТОРЕС» (далі – позивач) звернулося в Київський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС (далі – ГУ ДПС) у м. Києві (далі – відповідач-1), ГУ ДПС у Житомирській області (далі – відповідач-2) про:
- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 листопада 2022 року №00307380704 ГУ ДПС у м. Києві (форма В4), яким завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 32542303 грн;
- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07 червня 2023 року №0102320407 ГУ ДПС у Житомирській області (форма В4), яким завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 32542303 грн;
- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 вересня 2023 року №0175180407 ГУ ДПС у Житомирській області (форма В4), яким завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 32542303 грн;
- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28 лютого 2024 року №00041620407 ГУ ДПС у Житомирській області (форма В4), яким завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 32542303 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ТОВ «МІРАТОРЕС».
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ “МІРАТОРЕС” не надано до перевірки первинних бухгалтерських та інших документів, а отже встановлені перевіркою порушення є підтвердженні, а податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно.
Не погоджуючись із рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року, ТОВ «МІРАТОРЕС» (далі – апелянт) подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить його скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що податкове повідомлення- рішення форми В4 від 08 листопада 2022 року №00307380704 прийняте за результатами документальної позапланової перевірки, оформленої Актом від 16 вересня 2022 року №25511/26-15-07-04-08/42565263, є протиправним з огляду на порушення контролюючим органом порядку проведення документальної позапланової перевірки. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення позивача не було ознайомлено у встановлений законом спосіб до її початку, як це передбачено вимогами Податкового кодексу (далі – ПК) України, що в свою чергу свідчить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків. Апелянт звертає увагу, що наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №3535-П та повідомлення від 07 вересня 2022 року №413/26-15-07-04-02, які прийнято ГУ ДПС у м. Києві 07 вересня 2022 року, ТОВ «МІРАТОРЕС» не отримувало, жодних доказів направлення цих документів контролюючий орган платнику податків не надавав. В той же час, доказів направлення наказу №3535-П від 17 вересня 2022 року та повідомлення №413/26-15-07-04-02 від 07 вересня 2022 року матеріали справи також не містять.
Податкові повідомлення-рішення від 07 червня 2023 року №0102320407, від 20 вересня 2023 року №0175180407 та від 28 лютого 2024 року №00041620407, складені фахівцями ГУ ДПС у Житомирській області за результатами камеральних перевірок є похідними від податкового повідомлення-рішення від 08 листопада 2022 року №00307380704, складеного фахівцями ГУ ДПС у м. Києві, прийнятого за наслідками перевірки та на підставі Акту перевірки від 16 вересня 2022 року №25511/26-15-07-04-08/42565263, а тому підлягають скасуванню.
Щодо обґрунтування законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за червень - грудень 2021 року та січень, лютий 2022 року. Відповідно до висновків Акту 16 вересня 2022 року №25511/26-15-07-04-08/42565263 контролюючий орган вказує про ненадання належних документів та інформації, що пов`язана з предметом перевірки і призвело до неможливості підтвердження від`ємного значення з податку на додану вартість (далі – ПДВ) за червень 2022 року, та відповідно до пункту 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85 ПК України перевіркою не підтверджено показники податкового кредиту, задекларованого в податковій декларації з ПДВ за червень 2022 року у сумі 32542303 грн. Таким чином, єдиною правовою підставою для формування висновків перевірки є неподання позивачем ТОВ «МІРАТОРЕС» документів. 
Представник позивача звертає увагу, що будь-якої законної вимоги та будь-якого законного запиту про надання документів та інформації, які були б складені відповідно до вимог закону, ТОВ «МІРАТОРЕС» не отримувало, і жодних дій щодо ухилення від надання документів або створення перешкод у їх отриманні не вчиняло. Дане твердження, на думку апелянта, жодним чином не було досліджено судом першої інстанції, внаслідок чого прийнято необґрунтоване рішення.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження та витребувано у ГУ ДПС у м. Києві: докази направлення позивачу наказу ГУ ДПС у м. Києві від 07 вересня 2022 року №3535-п з повідомленням на проведення перевірки ТОВ "МІРАТОРЕС"; акт ГУ ДПС у м. Києві відсутності ТОВ "МІРАТОРЕС" за місцем його реєстрації від 05 вересня 2022 року; лист ГУ ДПС у м. Києві від 07 вересня 2022 року №10712/І/26-15-07-04-02-08. Запропоновано позивачу надати відомості щодо фактичного місця знаходження центрального офісу ТОВ “МІРАТОРЕС” у період з 01 січня до 14 вересня 2022 року.
19 листопада 2025 року відповідачем-1 надано письмовий відзив на апеляційну скаргу, заперечує проти апеляційної скарги у повному обсязі з підстав, зазначених у письмові відзиві на апеляційну скаргу та зазначає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог законодавства, а апеляційна скарга позивача ТОВ «МІРАТОРЕС» є необґрунтованою. На виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року надано витребувані судом документи.
21 листопада 2025 року відповідачем-2 надано письмовий відзив на апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.
03 грудня 2025 року ТОВ «МІРАТОРЕС» надано до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 січня 2026 року призначено справу за адміністративним позовом ТОВ “МІРАТОРЕС” до ГУ ДПС у м. Києві, ГУ ДПС в Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні. Продовжено строк апеляційного розгляду справи №320/47505/23 на розумний термін, достатній для всебічного та об`єктивного розгляду справи. Зобов`язано ГУ ДПС у м. Києві надати до 20 січня 2026 року оригінал поштового конверту №0405048706070.
На виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 січня 2026 року надано ГУ ДПС у м. Києві оригінал поштового конверту №0405048706070.
За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
За приписами частини другої статті 309 КАС України, у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку. 
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення, з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. 
Представник відповідача 1 у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, просила суд залишити без змін рішення суду першої інстанції. 
Представник відповідача 2 у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, просила суд залишити без змін рішення суду першої інстанції. 
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представників відповідачів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ТОВ «МІРАТОРЕС», колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає за належне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року – без змін, мотивуючи це наступним. 
З матеріалів справи вбачається, що позивач ТОВ «МІРАТОРЕС» 22 жовтня 2018 року взято на податковий облік в органах державної податкової служби ГУ ДПС у м. Києві. 
27 грудня 2022 року, у зв`язку зі зміною місцезнаходження позивача, ТОВ «МІРАТОРЕС» переведено на податковий облік до ГУ ДПС у Житомирській області.
20 червня 2023 року позивачем отримано Акт від 18 травня 2023 року №8746/06-30-04-07/42565263 “Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, ТОВ "МІРАТОРЕС " код згідно з ЄДРПОУ 42565263 за січень 2021 року”. 
Під час перевірки відповідачем у акті перевірки встановлено ТОВ "МІРАТОРЕС" наступні порушення: пунктів 200.1 та 200.4 статті 200, статті 201 розділу V ПК України та пунктів 4 та 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 із змінами і доповненнями, а саме: ТОВ “МІРАТОРЕС” в податковій декларації з ПДВ за січень 2023 року завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 32542303 грн.”.
На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято 08 листопада 2022 року податкове повідомлення рішення форми В4 №00307380704, яким зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 32542303 грн.
14 листопада 2023 року позивачем отримано відповідь на свій запит та отримано копії: акту від 16 вересня 2022 року №25511/26-15-07-04-08/42565263 “Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю “МРАТОРЕС” (код 42565263), (тел. +38961654019, e-mail: (miratores.tov@gmail.com) з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. за червень 2022 року” та податкового повідомлення-рішення від 08 листопада 2022 року №00307380704 ГУ ДПС у м. Києві (форма В4), яким завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 32542303 грн.
За результатами Акту камеральної перевірки від 18 травня 2023 року №8746/06-30-04-07/42565263 позивачем 10 липня 2023 року отримано податкове повідомлення-рішення від 07 червня 2023 року №0102320407 ГУ ДПС у Житомирській області (форма В4), яким завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 32 542 303 грн.
Також 27 вересня 2023 року позивачем отримано Акт від 18 серпня 2023 року №13464/06-30-04-07/42565263 “Про результати камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість щодо виявлених помилок (порушень) ТОВ “МІРАТОРЕС”, податковий номер 42565263, за червень 2023 року.
В Акті камеральної перевірки від 18 серпня 2023 року №13464/06-30-04-07/42565263 зазначено:
« 1. При перевірці використано: ІКС “Податковий блок”, єдиний реєстр податкових накладних, реєстр платників ПДВ, податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2023 року, подану до ДПС 06 липня 2023 року №9162506716.
2. Перевіркою встановлено: 
В податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2023 року виявлено арифметичну (методологічну) помилку: порушено пункти 200.1 та 200.4 статті 200 ПК України та вимоги Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 із змінами доповненнями.
За результатами перевірки контролюючого органу від 18 травня 2023 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми В4 від 07 червня 2023 року №0102320407, яким, зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, у розмірі 32542303 грн.
Відповідно до Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21, у ряд. 16.3 (збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу) Декларації за червень 2023 року ТОВ "МІРАТОРЕС" не вказана сума зменшення від`ємного значення, узгоджена за результатами перевірки контролюючого органу, в розмірі 32542303 грн.
Стислий зміст порушення:
Платником в декларації з податку на додану вартість за червень 2023 року не перенесено до ряд. 16.3 (збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу) гуму зменшення від`ємного значення, узгодженого за результатами перевірки контролюючого органу, в розмірі 32542303 гри. та завищено суму від`ємного значення.”.
На підставі Акта камеральної перевірки від 18 серпня 2023 року №13464/06-30-04-07/42565263 контролюючим органом складено та направлено платнику податків податкове повідомлення-рішення від 20 вересня 2023 року №0175180407 ГУ ДПС у Житомирській області (форма В4), яким завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 32542303 грн.
15.02.2023 позивачем отримано Акт від 19 січня 2024 року №1901/06-30-04-07/42565263 “Про результати камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість щодо виявлених помилок (порушень) ТОВ “МІРАТОРЕС”, податковий номер 42565263, за жовтень 2023 року, в якому визначено, що в податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2023 року виявлено арифметичну (методологічну) помилку: порушено пункти 200.1 та 200.4 статті 200 ПК України та вимоги Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 із змінами і доповненнями.
За результатами перевірки контролюючого органу від 18 серпня 2023 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми В4 від 20 вересня 2023 року №0175180407, яким, зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, у розмірі 32542303 грн. 
Відповідно до підпункту 5 пункту 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 із змінами і доповненнями, у ряд. 16.3 (збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу) Декларації за жовтень 2023 року ТОВ “МІРАТОРЕС” не вказана сума зменшення від`ємного значення, узгоджена за результатами, перевірки контролюючого органу, в розмірі 32542303 грн.»

10 березня 2024 року позивачем отримано податкове повідомлення-рішення від 28 лютого 2024 року №00041620407 ГУ ДПС у Житомирській області (форма В4), яким завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 32542303 грн.
Вважаючи оспорювані податкові повідомлення-рішення відповідачів протиправними та такими, що підлягають скасуванню, ТОВ «МІРАТОРЕС» звернулося до суду з позовом за захистом його охоронюваних законом прав та інтересів.
Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.
Статтею 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 6 розділу III Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 (із змінами і доповненнями), платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов`язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.
У складі декларації подаються передбачені Порядком додатки (у разі заповнення даних у відповідних рядках декларації) - пункт 9 Порядку.
Перелік додатків до декларації наведено в пункті 10 Порядку.
Додатки додаються до декларацій за наявності подій, які підлягають відображенню у таких додатках.
Податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податку, вважається узгодженим з дня подання декларації до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податку, і не може бути оскаржене платником в адміністративному або судовому порядку (пункт 21 Порядку).
Порядок заповнення податкової декларації наведено у розділі V Порядку.
Згідно підпункту 1 пункту 4 розділу V Порядку, до розділу II “Податковий кредит” (рядки 10, 11 та 13 декларації) включаються обсяги придбання (виготовлення, будівництва, спорудження, створення) з податком на додану вартість (рядки 10/10.2 та 10.3) або без податку на додану вартість (рядок 10.4) товарів/послуг необоротних активів на митній території України, ввезених на митну територію України товарів, необоротних активів (рядки 11.1, 11.2 та 11.3), отриманих на митній території України від нерезидента послуг (рядки 13.1 та 13.2).
Згідно з пунктом 5 розділу V Порядку, якщо в результаті розрахунку різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано позитивне значення, то заповнюється рядок 18 декларації.
У рядку 18 вказується сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду та сплачується до загального фонду державного бюджету у порядку, визначеному у статті 200 Кодексу;
Якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано від`ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації.
Згідно підпункту 5) пунктом 5 розділу V Порядку сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 109.11 статті 109 ПК України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Пунктом 111.2 статті 111 ПК України визначено, що фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).
Інформація щодо обставин, які звільняють від відповідальності або пом`якшують відповідальність за вчинення податкових правопорушень викладені у статтях 112 та 112-1 ПК України.
Відповідно до пункту 86.7. статті 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Контролюючий орган, відповідно до пункту 54.3 статті 54 ПК України, зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про занижені я або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджете у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Проаналізувавши норми права, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, що сума завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, підлягає відображенню платником податків у відповідних рядках податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період, на який припадає день узгодження податкового повідомлення-рішення.
Водночас, враховуючи те, що позивачем вказаного зроблено не було, контролюючим органом були винесені оспорювані податкові повідомлення-рішення від 07 червня 2023 року №0102320407, від 20 вересня 2023 року №0175180407 та від 28 лютого 2024 року №00041620407, що свідчить про безпідставність позовних вимог ТОВ «МІРАТОРЕС» у наведеній частині.

Щодо питання правомірності податкового повідомлення-рішення від 08 листопада 2022 року №00307380704, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до наказу ГУ ДПС у м. Києві від 07 вересня 2022 року №3535-п, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ “МРАТОРЕС” щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2021 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20 липня 2022 року №9133905349, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах за травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2021 року, січень, лютий 2022 року.
За результатами зазначеної перевірки відповідачем був складений Акт від 16 вересня 2022 року №25511/26-15-07-04-02/42565263, згідно висновків якого, встановлено порушення норм ПК України, а саме: 
- пункту 44.1, пункту 44.6 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 ПК України, зі змінами та доповненнями, в результаті чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за червень 2022 року на суму 32542303 грн;
- пункту 44.1, пункту 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85 ПК України, зі змінами і доповненнями, посадовим особам контролюючого органу не надано документи до перевірки.
Судом першої інстанції встановлено, що основним чинником виникнення від`ємного значення з ПДВ ТОВ “МІРАТОРЕС” є відображення у складі податкового кредиту у рядку 17 Декларацій “Всього податкового кредиту за рахунок придбання ТМЦ (безалкогольних напоїв, кондитерських виробів, спецій тощо) та відсутності реалізації.
Перевіркою відображених у рядку 16 Декларацій “Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду” показників за період з 01 травня 2021 року по 28 лютого 2022 року у загальній сумі - 32542303 грн, встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення операцій з декларування від`ємного значення попередніх податкових періодів.
Згідно додатку 2 до декларації з ПДВ за червень 2022 року “Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)”, наданого ТОВ “МІРАТОРЕС” до податкового органу, задеклароване від`ємне значення з ПДВ сформовано за рахунок періодів, а саме: травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2021 року, січень, лютий 2022 року.
Перевіркою повноти декларування показника рядка 16 Декларацій “Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду” за період червень 2022 року встановлено його завищення на загальну суму 32542303 грн.
Так, ТОВ “МІРАТОРЕС” податковий кредит за період червень 2022 року сформовано за рахунок здійснення ввезення на митну територію України товару (горішків кеш`ю, мигдалю, фундука та фісташок) та з документально оформлених податкових накладних, виписаних (оформлених) контрагентами-постачальниками: ТОВ “САНДОРА” (код 22-130008), ТОВ “МАРІКОМ ІЛД” (код 24642157) ТОВ “Експансія” (код 32294905), ТОВ “ПІКА ЗАХІД” (код 32893148), ТОВ “МІКУМАЛ” (код 36582087), ТОВ “МАРСОТ” (код 37^ 21646), ТОВ “Техноформ Про” (код 39501079), ТОВ “ФАБРИКА ПЕЧИВА №1” (код 39798150), ТОВ “Спринтер Схід” (код 40665965), ТОВ “Спринтер Центр” (код 40667077), ТОВ “ІНТЕРСВІТ-ПРОДУКТ” (код 41173056), ТОВ “МЕДІКАМ” (код 41927989), ТОВ “ТОРГОВИЙ ДІМ “АРАБІКА” (код 42389453), ТОВ “ПАСІФІК-Т” (код 42865536) товарів (безалкогольних напоїв, кондитерських виробів, спецій тощо).
Станом на дату завершення перевірки (14 вересня 2022 року) посадовими особами підприємствами на запит контролюючого органу не надано до перевірки письмових пояснень та документів щодо підтвердження показників, задекларованих в податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2022 року, про що складено відповідний акт 15 вересня 2022 року №4208/26-15-07- 04-02.
До перевірки не надано документів, що підтверджують фактичне використання придбаних товарів (горішків кеш`ю, мигдалю, фундука, фісташок, безалкогольних напоїв, кондитерських виробів, спецій, тощо) у господарській діяльності підприємства, або списання зіпсованих товарів, про що складено відповідний акт.
Судом першої інстанції встановлено, а позивачем не заперечується, що до перевірки не надано документів, що підтверджують якість та ідентифікацію товару, а саме: сертифікати якості товару у відповідності до Державного стандарту (далі – ГОСТ), що видані виробником продукції, не надано підтверджуючих документів якими силами здійснювались навантажувально-розвантажувальні роботи, та не надано підтверджуючих документів, які б фактично підтверджували транспортування та зберігання товарно-матеріальних цінностей (далі – ТМЦ).
Оскільки ТОВ “МІРАТОРЕС” до перевірки не надано первинних бухгалтерських та податкових документів, що підтверджують придбання товарів від підприємств - постачальників, а також, використання складських приміщень та обладнання, а саме: документів складського обліку, які підтверджують фактичне придбання товарів (робіт, послуг), кількість готової продукції та її подальшої реалізації, документів, що підтверджують транспортування товарів та інших підтверджуючих документів, контролюючий орган визнав відсутньою можливість підтвердити реальність здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства з придбання товарів (робіт, послуг).
Згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митий території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього ПК України.
Згідно пункту 201.10. статті 201 ПК України: при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженим и належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Згідно абзацу “а” пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього ПК України, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Відповідно до абзацу “а” пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Пунктом 198.2 статті 198 ПК України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього ПК України, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього ПК України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушеннями вимог чи не підтверджені митними деклараціями.
Виходячи з вимог пункту 2 статті 3 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Господарські операції повинні бути відображені в облікових реєстрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.
Аналіз вказаного правового регулювання свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
Судом першої правомірно встановлено, що ТОВ “МІРАТОРЕС” не надано до перевірки первинних, бухгалтерських та інших документів щодо підтвердження від`ємного значення з ПДВ за червень 2022 року, та відповідно до пункту 44.6 пункту 44, пункту 85.2 статті 85 ПК України, перевіркою правомірно не підтверджено показники податкового кредиту, задекларованого в податковій декларації з ПДВ за червень 2022 року у сумі 32542303 грн, що і стало підставою прийняття податкового повідомлення-рішення від 08 листопада 2022 року №00307380704.

Щодо надання до суду першої інстанції первинних документів, які не були надані під час перевірки, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.
Пунктом 86.7 статті 86 ПК України визначено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.
Таким чином, у разі якщо до закінчення перевірки або протягом десяти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Зазначений висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2024 року у справі №420/7184/19.
У постановах від 29 травня 2020 року у справі №826/27811/15, від 06 серпня 2019 року у справі №160/8441/18, від 31 січня 2020 року у справі №826/15328/18, від 03 жовтня 2023 року у справі №420/534/20 Верховний Суд сформулював правові висновки про те, що надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Поряд з цим, у постанові від 08 вересня 2019 року у справі №802/1069/13-а Верховний Суд також зазначив, що обставина щодо порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, надати після початку перевірки всі документи, які пов`язані з предметом перевірки, не означає, що платник не має права додатково їх надати до прийняття контролюючим органом відповідного рішення за результатами перевірки та не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати при прийнятті рішення додатково надані платником документи, що прямо передбачено пунктом 44.6 статті 44 ПК України.
Проаналізувавши наведені вище підходи, суд касаційної інстанції у постанові від 14 серпня 2024 року у справі №560/12984/23 зазначив, що платник податків має право на подання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, після закінчення такої перевірки. Проте реалізація такого права має здійснюватися відповідно до вимог, встановлених ПК України, і до прийняття рішення за результатами такої перевірки. Поряд з цим, платник податків не позбавлений права довести у судовому процесі, що він вжив всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної перевірки, не ухилявся від її проведення, тобто, його поведінка жодним чином не була спрямована на перешкоджання контролюючому органу у здійсненні податкового контролю.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 грудня 2024 року у справі №260/1692/20.
Також, за сталою та послідовною практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема у постановах від 27 квітня 2022 року у справі №20/13197/20, від 22 червня 2022 року у справі №826/13633/17, від 23 березня 2023 року у справі №580/9734/21, від 18 квітня 2024 року у справі №460/16521/23 наслідки, передбачені пунктом 44.6 статті 44 ПК України, стосуються документів, що відповідають сукупно наступним умовам: документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки; на підставі яких платник веде облік доходів, витрат та інших показників; безпосередньо пов`язані із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань; зберігання яких є законодавчим обов`язком платника податків; вимога щодо надання яких містилася у належно оформленому запиті контролюючого органу.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми права, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції про відхилення доводів позивача ТОВ «МІРАТОРЕС» про наявність у нього відповідних документів на час судового розгляду, адже норма пункту 44.6 статті 44 ПК України вимагає наявність документів на час складення податкової звітності, встановлює правило щодо надання платником податків документів для перевірки, а також юридичний наслідок недотримання цього правила - виключення факту наявності документів на час складення податкової звітності.

Щодо посилання апелянта на те, що ТОВ «МІРАТОРЕС» не отримувало від контролюючого органу будь-якого законного запиту про надання документів та інформації і жодних дій щодо ухилення від надання документів або створення перешкод у їх отриманні, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «МІРАТОРЕС» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року та витребувано у Головного управління ДПС у м. Києві: докази направлення позивачу наказу ГУ ДПС у м. Києві від 07 вересня 2022 року №3535-п з повідомленням на проведення перевірки ТОВ "МІРАТОРЕС"; акт ГУ ДПС у м. Києві відсутності ТОВ "МІРАТОРЕС" за місцем його реєстрації від 05 вересня 2022 року; лист ГУ ДПС у м. Києві від 07 вересня 2022 року №10712/І/26-15-07-04-02-08. Запропоновано позивачу надати відомості щодо фактичного місця знаходження центрального офісу ТОВ “МІРАТОРЕС” у період з 01 січня до 14 вересня 2022 року.
19 листопада 2025 року відповідачем-1 надано письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечується проти апеляційної скарги у повному обсязі з підстав зазначених, у письмові відзиві на апеляційну скаргу. Представник ГУ ДПС у м. Києві зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства, а апеляційна скарга позивача ТОВ «МІРАТОРЕС» є необґрунтованою. На виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року надано витребувані документи.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 січня 2026 року призначено справу за адміністративним позовом ТОВ “МІРАТОРЕС” до ГУ ДПС у м. Києві та ГУ ДПС в Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні. Продовжено строк апеляційного розгляду справи №320/47505/23 на розумний термін, достатній для всебічного та об`єктивного розгляду справи. Зобов`язано ГУ ДПС у м. Києві надати до 20 січня 2026 року оригінал поштового конверту №0405048706070.
На виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 січня 2026 року надано ГУ ДПС у м. Києві оригінал поштового конверту №0405048706070.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що лист «Про надання інформації» від 07 вересня 2022 року №10712/І/26-15-07-04-02-08, копію наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 07 вересня 2022 року №3535-п та повідомлення від 07 вересня 2022 року №413/26-15-07-04-02, в яких повідомлено, що з 12 вересня 2022 року буде проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «МІРАТОРЕС» з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, за червень 2022 року, а також запит- пояснення щодо ведення діяльності від 07 вересня 2022 року №1.
Згідно з даними інформаційного ресурсу Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» вище зазначені відправлення станом на 12 вересня 2022 року – не вручено.
Згідно з пунктом 42.2. ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронний цифровий підпис».
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (пункт 42.4 статті 42 ПК України).
Отже, законодавець передбачив два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків: надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення (що і було зроблено відповідачем-1 у спірному випадку) або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
У постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №820/1864/17 Верховний Суд зазначив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в постанові від 24 вересня 2019 у справі №826/1109/15 та підтримано Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 23 травня 2022 року у справі №810/3116/18.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що вищезазначена кореспонденції була надіслана ТОВ “МІРАТОРЕС” на поштову адресу в місті Києві, проте конверт повернувся на адресу відповідача-1 14 жовтня 2022 року з відміткою «ЗА ЗАКІНЧЕННЯМ ТЕРМІНУ ЗБЕРІГАННЯ». 
Таким чином, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що твердження апелянта про те, що ТОВ «МІРАТОРЕС» не було належним чином повідомлено про проведення перевірки спростовується матеріалами справи.
Крім того, на підставі направлень від 05 вересня 2022 року №9414/26-15-07-04-01 та №9415/26-15-07-04-02 та згідно наказу від 30 серпня 2022 року №3365-п, перевіряючими здійснено виїзд за податковою адресою ТОВ «МІРАТОРЕС»: 04053, м. Київ, провулок Киянівський, буд.3/7, офіс п11 з метою вручення копії наказу та ознайомлення з направленням. 
Під час виїзду за податковою адресою ТОВ «МІРАТОРЕС», працівниками контролюючого органу не встановлено місцезнаходження позивача та його посадових осіб, про що відповідачем-1 складено акти від 05 вересня 2022 року №3842/26-15-07-04-02, від 06 вересня 2022 року №3886/26-15-07-04-02 «Про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки у терміни, зазначені у наказі від 30 серпня 2022 року №3365-п та направленнях від 05 вересня 2022 року №9414/26-15-07-04-01 та №9415/26-15-07-04-02».
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що позивачем під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій не надано належних та допустимих доказів того, що ТОВ «МІРАТОРЕС» вчинялися дії по забезпеченню своєчасного отримання кореспонденції та своєчасного подання первинних документів перевіряючим контролюючим органам.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що приймаючи оспорювані податкові повідомлення-рішення відповідачі діяли правомірно та обґрунтовано, а тому адміністративний позов ТОВ «МІРАТОРЕС» задоволенню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги ТОВ «МІРАТОРЕС» висновки суду першої інстанції не спростовують та не можуть бути підставою для його скасування.
Судовою колегією враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРАТОРЕС» - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року по справі №320/47505/23 – залишити без змін.
Повернути Головному управлінню ДПС у м. Києві оригінал поштового конверту №0405048706070. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.І. Кобаль

Ю.К. Черпак