Справа № 750/2095/26 
Провадження № 1-кп/750/357/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 
з участю: секретаря ОСОБА_2 
прокурора  ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62025100150001914 від 02 червня 2025 року, щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, з повною загальною освітою, зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України, 

В С Т А Н О В И В :

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану» № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 45 від 21.02.2025 старшого солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини на всі види забезпечення. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 9 о/с від 25.02.2025 старшого солдата ОСОБА_5 призначено на посаду старшого стрільця 2 відділення 2 стрілецького взводу з стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкту № НОМЕР_2 ) НОМЕР_3 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 .
Під час проходження військової служби старший солдат ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
26 травня 2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 13 год. 00 хв. військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, визначене в районі с. Бутівка Городнянської територіальної громади Чернігівського району та області.
31 травня 2025 року працівниками поліції виявлено старшого солдата ОСОБА_5 та доставлено до військової частини НОМЕР_1 для продовження проходження військової служби, чим припинено його протиправну діяльність.
Так, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації старший солдат ОСОБА_5 внаслідок самовільного залишення місця служби обов`язки військової служби з 26.05.2025 по 30.05.2025 не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, займаючись особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.
06 червня 2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 08 год. 00 хв. військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокувалася на території АДРЕСА_3 .
16 серпня 2025 року працівниками поліції виявлено старшого солдата ОСОБА_5 та доставлено до військової частини НОМЕР_1 для продовження проходження військової служби, чим припинено його протиправну діяльність.
Так, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації старший солдат ОСОБА_5 внаслідок самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 обов`язки військової служби з 06.06.2025 по 15.08.2025 не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, займаючись особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.
18 серпня 2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 08 год. 00 хв. військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокувалася на території АДРЕСА_3 .
29 грудня 2025 року старшого солдата ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, чим припинено його протиправну діяльність.
Так, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації старший солдат ОСОБА_5 внаслідок самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 обов`язки військової служби з 18.08.2025 до 29.12.2025 не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, займаючись особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що всі три рази залишав місце служби за сімейними обставинами, оскільки його мати тяжко хвора. Крім того, зазначив, що щиро розкаюється у скоєному, але повертатися на військову службу не має наміру та згоден на запропоновану прокурором міру покарання.
Враховуючи зізнавальні свідчення обвинуваченого та з врахуванням думки учасників судового провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність їх позиції та усвідомлюють, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, що підтверджують факт досудового розслідування та оголошення підозри обвинуваченому, а також його характеризуючі дані, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 , а його дії вірно кваліфікованими за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби та військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення є тяжким злочином. За місцем проживання та проходження служби обвинувачений характеризується задовільно, мав поранення, пов`язані із проходженням військової служби, на обліку у наркологічному диспансері чи під наглядом лікаря психіатра не перебуває, протягом року двічі притягувався до адміністративної відповідальності.
Обставиною, яка обтяжує його покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення повторно. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Зважаючи на послідовну практику Верховного Суду, суд у цьому кримінальному провадженні не вбачає підстав для визнання зазначеної в обвинувальному акті як пом`якшуючої покарання обвинуваченого обставини, щире каяття. Так, розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття – це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів. З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, а також з пояснень обвинуваченого суд не вбачає, що останній щиро вважає, що більше не скоюватиме кримінального правопорушення, навпаки ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив, що не має наміру повертатися на військову службу.
З врахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті, за якою він засуджується, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим кримінальним правопорушенням та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.
При цьому, суд враховує, що положеннями статей 69, 75 КК України визначено, що до винної особи, яка засуджується за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану не можна призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, а також звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні не порушувалося.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання час тримання його під вартою та рахувати початок строку відбування ним покарання з моменту його фактичного затримання – з 29 грудня 2025 року.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін – тримання під вартою.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги – після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя                 ОСОБА_1