Пересипський районний суд міста Одеси Справа № 523/1869/26
Провадження №1-кп/523/1222/26
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
 
22.04.2026 
Пересипський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 , 
прокурора - ОСОБА_3 , 
в присутності обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025164490000336 від 25.11.2025 року щодо: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у званні «матросу», маючого посвідчення УБД, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (оренда), раніше не судимого,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, 4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні-листопаді 2024 року, точні дата та час не встановлені, у ОСОБА_4 , який будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, проходячи військову службу у військовому званні «матрос», виник злочинний умисел, направлений на підроблення посвідчення водія з метою його подальшого використання всупереч вимогам постанови Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом». 
20.10.2024р., у невстановлені час та місце, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, будучи достовірно обізнаним про порядок оформлення офіційного документу, розуміючи, що не маючи законних підстав для отримання посвідчення водія, вступив у злочинну змову із невстановленою особою через соціальну мережу «Телеграмм», надавши свої паспортні дані, зразок власного підпису та власну фотографію для виготовлення посвідчення водія на своє ім`я за грошові кошти.
В подальшому, 28.11.2024р., ОСОБА_4 перебуваючи у поштовому відділенні №1 ТОВ «Нова пошта», розташованого за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Рибацька,16, отримав від невстановленої особи за грошові кошти поштове відправлення, в якому знаходився підроблений офіційний документ, що видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати посвідчення водія, а саме посвідчення водія серійний номер НОМЕР_2 від 20.10.2024р. на ім`я останнього з категорією «В», яке у встановленому законом порядку обвинувачений не отримував. Згідно висновку експерта, бланк посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , не відповідає встановленому зразку аналогічному бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Крім того, 25.11.2025р, приблизно о 08год. 32хв., ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 та перебуваючи по вул. Миколаївська дорога, біля будинку №144/2 у м. Одесі, внаслідок порушення вимог п.15.9.г. ПДР України - «порушення заборони зупинки на пішохідних переходах», був зупинений екіпажом «Океан 406» УПП в Одеській області, яким під час перевірки документів, маючи прямий умисел і спеціальну мету використання завідомо підробленого документа - вищевказаного посвідчення водія, пред`явив співробітникам УПП в Одеській області завідомо підроблене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , яке не відповідає встановленому зразку аналогічному бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України та яке у встановленому законом порядку ОСОБА_6 останній не отримував, тим самим використав завідомо підроблений документ.
В судовому засіданні, ОСОБА_4 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаному вище обставинах кримінального правопорушення, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини проваджень в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин проваджень, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень доведена повністю, та дії вказаної особи кваліфікує за: 
-ч.3 ст.358 КК України - підроблення посвідчення, з метою використання його підроблювачем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб;
-ч.4 ст.358 КК України - використання завідомо підробленого документа.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь їх тяжкості, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Судом враховується особа ОСОБА_4 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальні правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальні правопорушення, які відноситься до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця, маючого посвідчення УБД, за місцем проходження військової служби характеризується задовільно, маючого постійне місце реєстрації та тимчасового проживання. 
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено. 
На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженні, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальні правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальні правопорушення, які відноситься до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця, маючого посвідчення УБД, за місцем проходження військової служби характеризується задовільно, маючого постійне місце реєстрації та тимчасового проживання, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, беручи до уваги суспільну небезпеку та характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, з метою запобігання вчиненню останнім нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення ОСОБА_4 та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України).
В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.
Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.
Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.
Для проведення експертизи залучались експерти, у зв`язку із чим, процесуальні витрати необхідно покласти на обвинуваченого.
Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,4 ст.296 КК України та призначити йому покарання за:
-ч.3 ст. 358 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
-ч.4 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 роки.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити  ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_4 обрати у вигляді особистого зобов`язання. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 3565,60грн. за проведення експертних досліджень - стягнути з ОСОБА_4 в повному обсязі, на користь держави.
Речові докази: посвідчення водія - знищити. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Пересипський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.
Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя