Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №943/1872/25 
Провадження № 2/943/329/2026 
02 березня 2026 року 
м. Буськ
Буський районний суд Львівської області
в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М. 
при секретарі Пирка В.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , третя особа: Буська міська рада Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно та визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом,-

встановив:
ОСОБА_3 звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті діда (по лінії матері) ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, до складу якої увійшли всі обов`язки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті, а саме на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,4000 га, цільове призначення, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Старий Милятин Золочівського району Львівської області. Також померлому належало:земельна ділянка загальною площею 0,60 га, в тому числі: земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,2500 га, цільове призначення, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,2437 га, земельна ділянка № НОМЕР_3 площею 0,1000 га, цільове призначення, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с. Старий Милятин Золочівського району Львівської області та земельна ділянка загальною площею 0,4298 га, в тому числі: земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,2494 га, земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,1804 га, цільове призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Милятинського старостинського округу Золочівського району Львівської області. Відповідачка по справі від своїх спадкових прав відмовляється в користь позивачки ОСОБА_3 .. Інших спадкоємців до даної спадщини не має. Позивачка є спадкоємцем по закону до даного майна, фактично прийняла спадщину після смерті діда ОСОБА_4 , здійснє постійний догляд та несе витрати по утриманню спадкового майна. Однак не може юридично оформити прийняття спадщини, оскільки звернулася до нотаріуса, проте було відмовлено, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки. Оскільки дідо ОСОБА_4 за життя не виготовив правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Тому просить суд визнати за нею право власності на означене спадкове майно та право постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом.
Позивачка, до початку судового засідання, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити.
Відповідачка за викликом суду не з`явилася, подала письмову заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає, просить позов задоволити.
Представник третьої особи Буської міської ради за викликом суду, не з`явився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи у їх відсутності, пояснень, заперечень, відзив на позов, не подав.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про підставність позову, виходячи з наступного. 
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
З свідоцтва серії НОМЕР_4 , виданим Виконавчим комітетом Милятинської сільської ради Буського району Львівської області від 14.01.2015 року підтверджується факт смерті діда позивачки ОСОБА_4 , про що зроблено актовий запис № 4.
Після смерті останнього залишилось спадкове майно до складу якого увійшли всі обов`язки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті, а саме на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,40 га (кадастровий номер 4620683600:16:001:0126), (згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6500029442025 від 25.03.2025 року земельна ділянка становить 0,4000 га), цільове призначення, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Старий Милятин Золочівського району Львівської області.
Право постійного користування померлого на дану земельну ділянку підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії ЛВ № 214 від 17.11.1995 року, реєстровий № 11, виданий на підставі рішення Милятинської сільської ради народних депутатів Буського району Львівської області від 07.12.1993 року.
Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6500029442025 від 25.03.2025 року, земельна ділянка площею 0,4000 га має кадастровий номер 4620683600:16:001:0126, цільове призначення, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Старий Милятин Золочівського району Львівської області, власник – ОСОБА_4 ..
З витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок за № НВ-9971810692025 від 23.07.2025 року, вбачається що, вартість: земельної ділянки: кадастровий номер 4620683600:16:001:0126 становить 22561.26 грн..
Також померлому належало: 
- земельна ділянка загальною площею 0,60 га, в тому числі: земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,50 га, земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,10 га, цільове призначення, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та цільове призначення, для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Старий Милятин Золочівського району Львівської області.
Право приватної власності на земельні ділянки за ОСОБА_4 підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЛВ № 691 від 17.11.1995 року, реєстровий № 66, виданий на підставі рішення Милятинської сільської ради народних депутатів Буського району Львівської області від 07.12.1993 року.
Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5100497772025 від 06.03.2025 року, земельна ділянка площею 0,2500 га має кадастровий номер 4620683600:16:001:0125, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1 , власник – ОСОБА_4 .
З витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № 9971923592025 від 24.07.2025 року, вбачається що, вартість: земельної ділянки: кадастровий номер 4620683600:16:001:0125 становить 768509,79 грн..
Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0500388372025 від 20.02.2025 року, земельна ділянка площею 0,2437 га має кадастровий номер 4620683600:16:001:0124, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Старий Милятин Золочівського району Львівської області, власник – ОСОБА_4 ..
З витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № 9971810802025 від 23.07.2025 року, вбачається що, вартість: земельної ділянки: кадастровий номер 4620683600:16:001:0124 становить 13745,45 грн..
Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3200981562025 від 19.02.2025 року, земельна ділянка площею 0,1000 га має кадастровий номер 4620683600:16:001:0122, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Старий Милятин Золочівського району Львівської області, власник – ОСОБА_4 ..
З витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № 9971810932025 від 23.07.2025 року, вбачається що, вартість: земельної ділянки: кадастровий номер 4620683600:16:001:0122 становить 5640,32 грн..
- земельна ділянка загальною площею 0,4298 га, в тому числі: земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,2494 га кадастровий номер 4620683600:09:001:0054, земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,1804 га кадастровий номер 4620683600:04:001:0044, цільове призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Милятинського старостинського округу Золочівського району Львівської області.
Право приватної власності на земельні ділянки за ОСОБА_4 підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії III-ЛВ № 053909 від 28.02.2000 року, реєстровий № 3034, виданий на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 14.02.2000 року № 72.
Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2600139472024 від 09.02.2024 року, земельна ділянка площею 0,2494 га має кадастровий номер 4620683600:09:001:0054, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Милятинського старостинського округу Золочівського району Львівської області, власник – ОСОБА_4 .
З витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ – 9971810002025 від 23.07.2025 року, вбачається що, вартість: земельної ділянки: кадастровий номер 4620683600:09:001:0054 становить 12696.89 грн.
Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0700113452024 від 08.02.2024 року, земельна ділянка площею 0,1804 га має кадастровий номер 4620683600:04:001:0044, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Милятинського старостинського округу Золочівського району Львівської області, власник – ОСОБА_4 .
З витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ – 9971810102025 від 23.07.2025 року, вбачається що, вартість: земельної ділянки: кадастровий номер 4620683600:04:001:0044 становить 1071.08 грн.
Як встановлено судом, спадкодавець ОСОБА_4 заповіту не залишив. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1258 ЦК України. 
Судом встановлені родинні відносини, те, що позивачка є внучкою померлого, вбачається з матеріалів справи та спадкоємцем п`ятої черги по закону. 
Спадкодавець ОСОБА_4 доводиться батьком ОСОБА_5 мати (позивачки), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , видане 14 березня 1956 року с. Ст.-Милятин Ново-Милятинського району Львівської області, про що зроблено актовий запис № 5. 
З свідоцтва про шлюб НОМЕР_6 , актовий запис № 16 видане Милятинською сільською радою Буського району Львівської області від 18 вересня 1982 року, підтверджується факт, що мати позивачки ОСОБА_5  після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».
Відповідачка ОСОБА_5 доводиться матір`ю позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 , видане 04 жовтня 1983 року, про що зроблено актовий запис № 8331. 
З свідоцтва про шлюб НОМЕР_8 , актовий запис № 1446 видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції від 20 липня 2013 року, підтверджується факт, що позивачка після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».
Крім позивачки, спадкоємцем першої черги є донька останнього, відповідачка по справі ОСОБА_5 , яка на означене спадкове майно після смерті батька не претендує, відмовляється від такого в користь позивачки, про що подала відповідну письмову заяву від 12.09.2025 року.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Також спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь – кого із спадкоємців за законом, незалежно від черги.
Інших першочергових спадкоємців, які б претендували на дане майно, судом не встановлено і у суду немає повноваження щодо збирання доказів по справі, лише оцінка наявних у справі.
Згідно ст.1268 ЦК України вважається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління спадковим майном.
Суд приходить до переконання, що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті діда ОСОБА_4 , вступила у володіння і розпорядження спадковим майном, оскільки на час смерті діда проживала разом з ним в одному житловому будинку, що стверджується довідкою виданою Милятинським старостинським округом Буської міської територіальної громади Золочівського району Львівської області № 547 від 13.12.2023 року.
Позивачка має право спадкувати вказану земельну ділянку після смерті діда з наступних підстав, а саме: на час набуття ОСОБА_4 права постійного користування спірною земельною ділянкою був чинний Земельний кодекс України від 18 грудня 1990 року (далі - 3К України 1990 року), яким було закріплено право колективної і приватної власності громадян на землю, зокрема, право громадян на безоплатне одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства тощо (стаття б).
Положеннями ст. 7 3К України 1990 року передбачалося, що громадянам України селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства із земель, що перебувають у державній власності, земля також надавалася у постійне користування (без заздалегідь установленого строку), а для городництва, сінокосіння, випасання худоби, ведення селянського (фермерського) господарства - у тимчасове користування (короткострокове - до трьох років і довгострокове - від трьох до двадцяти п?яти років).
Стаття 22 ЗК України 1990 року (чинна на час видачі ОСОБА_4 , державного акта) встановлювала, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.
Отже, ЗК України 1990 року передбачав право фізичних осіб набувати земельні ділянки у постійне користування (як окремий правовий титул) для ведення особистого підсобного господарства.
Спадкодавець ОСОБА_4 відповідно до статті 7,22 ЗК України 1990 року набув право постійного користування спірною земельною ділянкою площею 0,4000 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства на підставі рішення Милятинської сільської Ради народних депутатів від 07.12.1993 року, яке виникло у нього після одержання Державного акта на право постійного користування землею серії ЛВ № 214 від 17.11.1995 року.
Разом з тим, після набрання чинності з 01.01.2002 Земельним кодексом України від 25.10.2001 фізичні особи були виключені із суб?єктів, які можуть мати земельні ділянки на праві постійного користування.
Так, згідно зі статтею 92 Земельного кодексу у країни 2001 року право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Перелік суб?єктів, які набувають право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності, який визначено частиною 2 статті 92 Земельного кодексу України 2001 року постійно розширюється і зазнає змін, не містить фізичних осіб щодо прав постійного користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення.
Пунктом 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України 2001 року у редакції, яка діяла з 01.01.2002 до 22.09.2005, було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 01.01.2002, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01.01.2008 переоформити право постійного користування на право власності або право оренди.
Проте Конституційний Суд України рішенням № 5-рп/2005 від 22.09.2005 визнав таким, що не відповідає Конституції У країни(є неконституційним) положення пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України 2001 року щодо зобов?язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.
Таким чином, користувачі земельних ділянок, право яких посвідчене державним актом на право постійного користування землею, не можуть бути позбавлені права користування і не зобов?язані переоформити його на право власності чи укласти договір оренди земельної ділянки.
На правовідносини щодо такого володіння поширюються гарантії, встановлені статтею і Протоколу Першого Конвенції та статтею 41Конституції України. Ці норми не лише гарантують право постійного користування землею (як різновид мирного володіння майном в розумінні Конвенції та як речове право, захищене статтею 41 Конституції України), а й обмежують у можливості припинити відповідне право.
Отже, дії державних органів щодо надання земельних ділянок громадянам у постійне користування були припинені, проте ті особи, які набули це право у встановленому законом порядку, зберегли його, оскільки законодавство не містить норми, яка дозволяла б припинити право громадянина України постійного користування земельною ділянкою, а тому таке право є дійсним.
Відповідно до частини другої статті 407 ЦК України та частини другої статті 102 Земельного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може передаватися у порядку спадкування.
При цьому згідно із частиною другою статті 395 ЦК України законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.
Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Не входять до складу спадщини права та обов?язки, що нерозривно пов?язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права;2) право на участь у товариствах та право членства в об?єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов?язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).
Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут) (стаття 1225 ЦК України).
Таким чином, враховуючи те, що зі смертю особи не відбувається припинення прав і обов?язків, окрім тих, перелік яких визначено у статті 1219 ЦІК України спадкоємець стає учасником правовідношення з постійного користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.
Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 368/54/17, яка конкретизована постановою Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц.
Так, відповідно до пункту 59 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц, в якому викладено висновки щодо застосування норм права, статті 27 і 114 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, а також стаття 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року не передбачали припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи. Тому право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки.
Отже, належне ОСОБА_4 право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0,4000 га, розташованою в с. Старий Милятин Золочівського району Львівської області, наданою для ведення особистого підсобного господарства, на підставі рішення Милятинської сільської Ради народних депутатів від 07.12.1993 року, як майнове право, увійшло до складу спадщини після його смерті та може успадковуватися на загальних підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не може, так як відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю у зв`язку з його втратою.
Відповідно до п. «г», ч.1, ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі - прийняття спадщини.
Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. 
Обставин, які б спростовували твердження позивачки в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення. 
Враховуючи вище викладене, те що відповідачка позов визнає, суд приходить до висновку, що позивачка набула права власності на спадкове майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 247, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1220, 1222, 1223, 1225, 1258, 1265,1268,1274 ЦК України, суд –

ухвалив :
Позов задоволити повністю.
Визнати за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , жителькою АДРЕСА_2 , право власності на спадкове майно, а саме:
-земельну ділянку загальною площею 0,4298 га, в тому числі: земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,2494 га кадастровий номер 4620683600:09:001:0054, земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,1804 га кадастровий номер 4620683600:04:001:0044, цільове призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Милятинського старостинського округу Золочівського району Львівської області;
- земельну ділянку загальною площею 0,60 га, в тому числі: земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,2500 га кадастровий номер 4620683600:16:001:0125, цільове призначення, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,2437 га кадастровий номер 4620683600:16:001:0124, земельна ділянка № НОМЕР_3 площею 0,1000 га кадастровий номер 4620683600:16:001:0122, цільове призначення, для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Старий Милятин Золочівського району Львівської області;
- право постійного користування земельною ділянкою площею 0,4000 га кадастровий номер 4620683600:16:001:0126, цільове призначення, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Старий Милятин Золочівського району Львівської області, в порядку спадкування по закону, після смерті діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя: Б. М. Журибіда