П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3353/19	
Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі: 
доповідача, судді: Димерлія О.О.
суддів: Танасогло Т.М., Єщенка О.В.
за участю секретаря: Пономарьової Н.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Одеський автоскладальний завод” на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства “Одеський автоскладальний завод” до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
УСТАНОВИВ:
У червні 2019 року Публічне акціонерне товариство “Одеський автоскладальний завод” (далі – позивач, ПАТ “Одеський автоскладальний завод”) звернулось з зазначеним позовом до суду та просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № 0009525106 від 06.02.2019 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем відповідно до акту перевірки № 63/15-32-51-06/00231604 від 08.01.2019 року встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання – земельний податок з юридичних осіб, у зв`язку з чим прийнято спірне податкове повідомлення-рішення та нараховано штрафну санкцію у вигляді штрафу у розмірі 20% від суми грошового зобов`язання.
Грошове зобов`язання, виконання якого було прострочено, виникло на підставі податкового повідомлення-рішення №0000252203 від 30.01.2014 року, на виконання якого позивачем було сплачено 3 131 873, 38 грн з урахуванням пені.
За таких обставин позивач вважає що до нього вже застосовувалась штрафна санкція у вигляді пені за весь період прострочення та , з посиланням на ст. 61 Конституції України, просить скасувати спірне податкове повідомлення-рішення.
За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом від 23 жовтня 2019 року прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування пені не виключає застосування до позивача штрафної санкції
В апеляційній скарзі ПАТ “Одеський автоскладальний завод”, посилаючись на помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову в повному обсязі.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Одеський автоскладальний завод” залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційних скарг, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства “Одеський автоскладальний завод” не підлягає задоволенню.
Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Відповідно до фактичних обставин справи, Головним управлінням ДФС в Одеській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) ПАТ «Одеський автоскладальний завод», за результатами якої складено акт від 08.01.2019 №63/15-32-51-06/00231604.
Перевіркою встановлено, що ПАТ «Одеський автоскладальний завод» на порушення вимог пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України (далі - Податковий кодекс) допущено несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань із земельного податку із затримкою більше ЗО календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.
За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДФС в Одеській області прийнято ППР від 06.02.2019 №0009525106 про застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань із земельного податку у сумі 482419,25 грн (20%).
Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.
Згідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом ЗО календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до п.п. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
Пунктом 87.9 ст. 87 Податкового кодексу передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Згідно облікових даних ПАТ «Одеський автоскладальний завод», у підприємства станом на 15.02.2017 року виник податковий борг у загальному розмірі 2412096,24 грн. за податковим повідомленням-рішенням № 0000252203 від 30.01.2014 року, яке було предметом оскарження в рамках розгляду судової справи № 815/930/14.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2016 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2016 року, адміністративний позов ПАТ «Одеський автоскладальний завод» до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.01.2014 року № 000252203, - залишено без задоволення.
За остаточним рішення Вищого адміністративного суду України від 05.07.2016 року № К/800/9448/16 у задоволенні касаційної скарги ПАТ «Одеський автоскладальний завод» відмовлено у повному обсязі. Рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін.
Таким чином, у ПАТ «Одеський автоскладальний завод» був обов`язок щодо сплати нарахованої суми зобов`язань з земельного податку у зв`язку з узгодженості відповідної суми в рамках здійсненого судового оскарження, що не заперечується позивачем.
В свою чергу, сплата податкових зобов`язань ПАТ «Одеський автоскладальний завод» відбулась лише 07.12.2017 року за платіжним дорученням № 353 від 07.12.2017 року на суму 1608000 грн., а також 12.12.2017 року за платіжним дорученням № 354 від 11.12.2017 року на суму 804096,24 грн.
Апеляційний суд зазначає, що положення статті 126 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) про застосування штрафної санкції використовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.
Тобто, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
З урахуванням наведених обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нарахування пені жодним чином не впливає на звільнення платника податків від відповідальності у вигляді штрафних санкцій, передбачених ст. 126 Податкового кодексу України,
Апеляційний суд звертає увагу, що позивач не ставить сумнів результат проведеної перевірки, однак вважає що фіскальний орган діяв не у спосіб, встановлений законом під час проведення камеральної перевірки.
З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Починаючи з 01.01.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII, яким п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 доповнено аб. 2. та визначено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Таким чином, перевірка своєчасності та повноти нарахування і сплати позивачем узгодженого податкового зобов`язання (податкове повідомлення-рішення №0000252203 від 30.01.2014 року) у рамках камеральної перевірки, ґрунтується та відповідає вимогам чинного податкового законодавства, що свідчить про безпідставність позовних вимог та спростовує доводи апелянта про протиправність обрання предмету камеральної перевірки контролюючим органом.
З огляду на вищенаведене, застосована штрафна санкція за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з плати за землю згідно податкового повідомлення-рішення № 0009525106 від 06.02.2019 року, є повністю обґрунтованою.
Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, – 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Одеський автоскладальний завод”– залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства “Одеський автоскладальний завод” до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 14.02.2020 року.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: Т.М. Танасогло

Суддя: О.В. Єщенко