Харківський окружний адміністративний суд  61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710	

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 р. справа № 520/33913/25 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши заяву представника позивача від 02.03.2026р. про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі №520/33913/25 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови,

встановив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100060/2025/000056/2 від 10.12.2025р. та картку відмови № UA100060/2024/001180 від 10.12.2025р.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2026р. позов задоволено частково. З виходом за межі позову було визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100060/2025/000056/2 від 10.12.2025р. Визнано протиправною та скасовано Картку відмови Київської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100060/2025/001180 від 10.12.2025р. Позов у решті вимог - залишено без задоволення. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (ідентифікаційний код - 43997555; місцезнаходження – бульвар Гавела Вацлава, буд. 8-А, м. Київ, 03124) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_1 ) 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок) у якості компенсації витрат на оплату судового збору.
Представник позивача 02.03.2026р. подав до Харківського окружного адміністративного суду заяву, в якій просив суд ухвалити додаткове рішення по справі, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (ідентифікаційний код - 43997555; місцезнаходження – бульвар Гавела Вацлава, буд. 8-А, м. Київ, 03124) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_1 ) 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок) у якості компенсації витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2026р. було прийнято до провадження заяву представника позивача від 27.02.2026р. про ухвалення додаткового рішення у справі №520/33913/25. Запропоновано Київській митниці протягом 5 днів від дати отримання цієї ухвали подати до Харківського окружного адміністративного суду клопотання із запереченнями щодо розміру заявлених витрат на правничу допомогу (у разі наявності підстав для такого зменшення).
06.03.2026р. від Київської митниці надійшли заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, у яких відповідач просив суд відмовити в задоволенні та/або зменшити розмір необґрунтовано завищених вимог на правничу допомогу представнику Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , оскільки ціна позову, складає 60390,84 грн. Витрати на професійну правничу допомогу позивач просить 15 000,00 грн., що складає 25% від ціни позову. Такі витрати на правничу допомогу не відповідають складності справи, ціни позову, обсягам робіт, дана справа не впливає на репутацію позивача та не має публічного інтересу.
Вирішуючи питання з приводу розподілу судових витрат в частині видатків на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що правила згаданого розподілу унормовані, насамперед, приписами ст.ст.132-143 КАС України.
Так, згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Критерії співмірності, пропорційності, обґрунтованості, вимушеності, розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката сформульовані законодавцем у положеннях ч.5 ст.134 та ч.9 ст.139 КАС України.
Тому, з огляду на приписи ст.8 Конституції України, п.9 ч.3 ст.2, ч.4 ст.134, ч.5 ст.134, ч.6 ст.134, ч.9 ст.139 КАС України, на зміст складових елементів верховенства права та на неприпустимість зловживання правами суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони (у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи); 5) пов`язаністю витрат з розглядом справи (тобто об"єктивною і неминучою вимушеністю); 6) обґрунтованістю розміру витрат та пропорційністю розміру витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову та значення справи для сторін (у тому числі чи міг результат вирішення справи вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес); 7) поведінкою сторони під час розгляду справи; 8) причиною виникнення спору; 9) результатом розв`язання спору; 10) висловленою з даного приводу правовою позицією відповідача.
При цьому, з огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України суд вважає за необхідне взяти до уваги, що у силу правового висновку додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2022р. у справі №910/12876/19: 1) Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28.11.2002р. «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно); 2) При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Також у силу правових висновків постанови Верховного Суду від 22.06.2022р. у справі №380/3142/20: 1) в підтвердження здійсненої правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором; 2) розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо; 3) Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат; 4) у силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою; 5) Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг; 6) при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Окрім того, за правовими висновками постанови Верховного Суду від 10.06.2021 року по справі №820/479/18 (адміністративне провадження №К/9901/365/19): 1) документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, але суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним за параметрами, зокрема, складності справи, витраченого адвокатом часу, значення спору для сторони тощо; 2) Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим; 3) При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; 4) Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Вказані висновки також наведені у постановах Верховного Суду від 17 вересня 2019 року по справі 810/3806/18, по справі №1740/2428/18 від 24 березня 2020 року, по справі №320/3271/19 від 07 травня 2020 року.
Звідси слідує, що у силу п.9 ч.3 ст.2 та ч.5 ст.242 КАС України досягнення між учасниками суспільних відносин згоди з приводу будь-якого (у тому числі і фіксованого) розміру гонорару адвоката за представництво інтересів у суді або досягнення домовленості з приводу обчислення розміру гонорару за іншими складовими не призводить до безумовного правового наслідку у вигляді обтяження відповідача обов`язком відшкодування повної суми цього гонорару поза межами критеріїв ч.4 ст.134, ч.5 ст.134, ч.6 ст.134, ч.9 ст.139 КАС України.
Таке тлумачення змісту наведених норм права повністю корелюється із правовими висновками постанови Великої палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі №922/1964/21.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката заявником було надано ордер на надання правничої допомоги серії ВІ №1210924, Договір від 21.02.2024р. про надання правової допомоги, банківська виписка про зарахування коштів у розмірі 15.000,00 грн, акт №1 від 25.02.2026р. прийому-передачі наданої правової допомоги.
Згідно з актом №1 від 25.02.2026р. прийому-передачі наданої правової допомоги на виконання умов Договору про надання правової допомоги від 21.02.2024 Адвокатом Ковінько Наталією Миколаївною було виконано роботи/надано послуги з надання правової допомоги Клієнту у справі № 520/33913/25 позовом ФОП ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії: 1) Вивчення та юридичний аналіз Адвокатом документів та матеріалів наданих Клієнтом - 3 год; 2) Надання Клієнту консультацій та правових роз`яснень щодо варіантів та перспектив здійснення захисту порушених прав та інтересів - 1 год; 3) Складання позовної заяви до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - 6 год; 4) Подача позовної заяви та доданих до неї додатків через систему «Електронний суд» - 0,5 год; 5) Ознайомлення з відзивом Київської митниці Держмитслужби та складання відповіді на відзив - 2 год; 6) Подача відповіді на відзив через систему «Електронний суд» - 0,5 год.
Сторони погодили, що вартість вищевказаних юридичних робіт та послуг за цим Актом становить 15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.) без ПДВ.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
У даному конкретному випадку майновий інтерес заявника у межах спірних правовідносин полягав у скасуванні рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100060/2025/000056/2 від 10.12.2025р. на суму 60.390,84 грн.
Указана арифметична величина і є ціною позову.
Окрім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Вирішуючи питання співмірності заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зважає, що спір не є складним як за обсягом доказів, так і за природою суджень суб`єкта владних повноважень, котрі були покладені в основу оскарженого рішення; причина виникнення спору, предмет спору, обсяг предмету доказування об`єктивно не вимагали вжиття значних зусиль для з`ясування справжніх обставин фактичної дійсності, вивчення змісту належних норм права, спростування мотивів суб`єкта владних повноважень. 
Справа слухалась в порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.
За результатами розгляду справи позов заявника був задоволений частково.
Недолік в оформленні позову в частині заявлення до скасування неіснуючого рішення суб"єкта владних повноважень - Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.12.2025р. №UA100060/2024/001180 був усунутий судом за власною ініціативою у спосіб визнання протиправним та скасування реально існуючого рішення суб"єкта владних повноважень - Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.12.202р. №UA100060/2025/001180.
Відтак, суд доходить до переконання про те, що матеріали справи не містять достатніх доказів, котрі б засвідчували співмірність обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт на 15.000,00грн. з обставинами даного конкретного спору.
Підсумовуючи викладені вище міркування та враховуючи результат розгляду справи, суд доходить до переконання про те, що у даному конкретному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу з урахуванням часткового задоволення позовних вимог буде сума у розмірі - 3.000,00грн.
Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4-12, ст.ст. 139, 241-243, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив: 

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (ідентифікаційний код - 43997555; місцезнаходження – бульвар Гавела Вацлава, буд. 8-А, м. Київ, 03124) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_1 ) 3.000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) у якості компенсації витрат на оплату професійної правничої допомоги.
Роз`яснити, що рішення суду підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя   А.В. Сліденко