КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №552/4929/25 
Провадження № 2/552/156/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.04.2026 року Київський районний суд м. Полтави:
Головуючий суддя – Турченко Т.В.
При секретарі- Дмитриченковій Ю.В.,
За участю адвокатів –Грущанського В.О., Буряка Д.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2026 року позивач  ОСОБА_1 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до  ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Позов обґрунтований тим, що з січня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обв`язки, мали спільний сімейний бюджет та спільні витрати, фактично виконували права та обов`язки подружжя. Позивач вказувала, що в 2023 році ОСОБА_3 з райвідділу поліції м. Полтави, перевівся на постійну роботу до ДПОП ОШБ «Лють», де виконував бойові завдання на різних напрямках. В грудні 2023 року ОСОБА_3 отримав травму та вона постійно перебувала з ним в лікарні до виписки та подальшого лікування вдома. Після повернення в зону бойових дій ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув. Зазначала, що встановлення юридичного факту проживання заявника однією сім`єю з померлим має значення для належного оформлення та одержання в майбутньому виплат грошового забезпечення, встановлення даного факту дозволить реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». В поданій до суду позовній заяві просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в період з січня 2020 року по 10.12.2024 року.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.06.2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.
01.09.2025 року від представника відповідача адвоката Грущанського В.О. надійшов відзив на позовну заяву.
11.09.2025 року від представника позивача адвоката Буряка Д.М. надійшла відповідь на відзив.
22.09.2025 року від представника відповідача адвоката Грущанського В.О. надійшли заперечення на відповідь на відзив.
15.10.2025 року від представника позивача адвоката Буряка Д.М. до суду надійшло клопотання про витребування доказів, в якому просив суд витребувати з Управління кадрового забезпечення Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», адреса 01601, м. Київ, вул.Богомольця, 10, електронна адреса info@police.gov.ua довідку у вигляді таблиці про членів сім`ї (близьких) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Крім того, цього ж дня адвокатом Грущанським В.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подано клопотання про витребування документів, що перебувають у володінні Полтавської академії безперервної освіти ім.М.В.Остроградського та Державної прикордонної служби України.
Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 15.10.2025 року клопотання про витребування доказів задоволено. Зобов`язано Полтавську академію безперервної освіти ім. М.В. Остроградського (адреса: 36029, м.Полтава, вулиця Соборності, 64ж) надати наступні відомості: чи проживає ОСОБА_1 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , що підпорядкований Полтавській академії безперервної освіти ім. М. В. Остроградського? з якого та по яких періоду часу ОСОБА_1 проживає в даному гуртожитку, в тому числі надати копії підтверджуючих документів її проживання в такому гуртожитку та копії документів оплати за такі послуги (копію договору, копія звернення ОСОБА_1 на проживання, копію ордеру на проживання, копії квитанції про сплату за гуртожиток, копії бухгалтерських документів сплати за проживання в гуртожитку, копію журналу поселення, тощо, що підтверджує вселення та проживання ОСОБА_1 в даному гуртожитку). Зобов`язано Державну прикордонну службу України надати наступні відомості: чи перетинала державний кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянка України на виїзд за межі України у період з січня 2020 року по січень 2025 року? Якщо перетинала, то вказати дату коли? чи перетинала державний кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянка України на в`їзд до України у період з січня 2020 року по січень 2025 року. Якщо перетинала, то вказати дату коли.
13.02.2026 року від представника відповідача адвоката Грущанського В.О. надійшли додаткові пояснення у справі.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , та її представник адвокат Буряк Д.М., повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, просили задовольнити позовні вимоги.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 , та її представник адвокат Грущанський В.О. позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд, заслухавши позивача ОСОБА_4 , представника позивача адвоката Буряка Д.М., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Грущанського В.О., свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_3 , у лютому 2023 року був призваний у Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 , актовий запис № 408.
З довідки Житлово-експлуатаційного компанії Полтавського домобудівельного комбінату, ОСОБА_3 по день смерті мав зареєстроване у встановленому законом порядку своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить встановити факт проживання її та ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовуючи, що встановлення юридичного факту проживання заявника однією сім`єю з померлим має значення для належного оформлення та одержання в майбутньому виплат грошового забезпечення, встановлення даного факту дозволить реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.02.1993 року, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
За приписами ст. 41 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно ст. 16-1 Закону № 2011-XII (в редакції Закону на час виникнення спірних відносин та який підлягає застосуванню), визначено коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України"Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Аналогічні норми передбачені в ст. 118-1 Кодексу цивільного захисту.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 не вказує на ту обставину, що перебувала на утриманні померлого та не порушує перед судом питання про встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_3 .
Ст. 16-1 Закону № 2011-XII в редакції станом на час вирішення справи судом (в редакції Закону№ 3515-IX від 09.12.2023) передбачає, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених упідпунктах 1-3пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, і жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Закон № 3515-IX від 09.12.2023 року набрав чинності 29.03.2024 року, його прикінцеві та перехідні положення передбачають, що цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги.
Отже, Закон № 3515-IX від 09.12.2023 року не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Згідно ст. 16-3 Закону № 2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168) особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата складання актового запису про смерть, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через три роки після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Матеріали справи не містять даних про те, що позивач, будучи особою, яка включена до переліку тих, хто має право на отримання грошової допомоги згідно з ч. 1 ст. 16-1 Закону № 2011-ХІІ, у встановленому законом порядку зверталася з відповідною заявою.
Уповноваженим органом не приймалося рішення про відмову позивачу у призначення такої допомоги.
Матеріали справи не містять даних про те, що відповідачі Міністерство оборони України та ОСОБА_2 , до яких позивач звернулася до суд з позовом, порушили право позивача.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин
Так, для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України де визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. ст. 3, 74 СК України).
Обов`язковою умовою для визнання факту проживання однією сім`єю, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.
Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.
Домогосподарством є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. ст. 3, 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти спільної присутності їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між особами є усталені відносини, притаманні сім`ї.
Наведене узгоджуються із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19), неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 12.12.2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27.02.2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11.12.2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24.01.2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08.12.2021 року у справі № 531/295/19 (№ 61-3071св21), та інших.
Доказами, на які ОСОБА_1 посилається як на обґрунтування своїх позовних вимог, зокрема, є те, що ОСОБА_3 систематично перераховував на банківську картку грошові кошти, такі перекази жодним чином не підтверджують факт проживання однією сім`єю.
Натомість, дослідженими в справі доказами встановлено, що позивач ОСОБА_1 до 16.06.2020 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 .
Як встановлено дослідженими в справі доказами позивач з липня 2024 року проживає за адресою: АДРЕСА_4 .
Будь-які інші докази на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 в період з січня 2020 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 суду не надала.
У постанові Верховного Суду від 05.02.2020 року у справі № 712/7830/16-ц, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу задоволенню не підлягають, оскільки показання свідків не підтверджують ознак, властивих для проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Також при вирішення справи суд враховує таке.
Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.
Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.
Особа, яка вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, як подружжя загиблого військовослужбовця, така особа повинна довести, що вона перебувала у зареєстрованому в органі державної реєстрації актів цивільного стану шлюбі із загиблим військовослужбовцем, та не одружилася вдруге.
Єдиним, належним і допустимим доказом перебування у зареєстрованому в органі державної реєстрації актів цивільного стану шлюбі є свідоцтво про шлюб.
Встановлення факту спільного проживання заявника із загиблим військовослужбовцем як чоловіка та жінки не дає правових підстав для віднесення заявника до кола осіб, які згідно ст. 16-1 Закону № 2011-XII в редакції, яка розповсюджується на спірні правовідносини, мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.
Тобто, зазначений факт в даному випадку не породжує юридичного наслідку для позивача.
Враховуючи встановлені судом обставини та положення норм законодавства, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не довела обґрунтованості заявлених вимог належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є безпідставними, в їх задоволенні слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст. ст. 3-13, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання подружжя відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 .
Третя особа –Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», юридична адреса: м. Київ, вул. Богомольця, 10, ЄДРПОУ 45013109. 
Повний текст рішення виготовлено 13.04.2026 року.

Головуючий суддя         Турченко Т.В.