ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 183/9494/25
провадження № 51-156км26 

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 , 
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6  (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу адвоката 
ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року про закриття апеляційного провадження.

Зміст оскарженого судового рішення
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 25 листопада 2025 року закрив апеляційне провадження як помилково відкрите за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2025 року, оскільки вказана ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку. 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі адвокат просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 25 листопада 2025 року про закриття апеляційного провадження і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд проігнорував доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді та не перевірив їх.

На думку касатора, апеляційний суд безпідставно позбавив права апелянта та особи в інтересах якої він діє, висловити свою думку щодо незаконності рішення слідчого судді. Зокрема, у зв`язку з неможливістю бути присутнім у судовому засіданні 25 листопада 2025 року о 15:00 потерпілий ОСОБА_6 та його представник подали клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів.

Вказує, що потерпілий прибув в судове засідання у призначений час, однак судовий розпорядник повідомив, що оскільки подано клопотання від потерпілого про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів і прокурор також подав таке клопотання, то доцільно не чекати судового засідання, а є можливість приєднатися до розгляду справи в дистанційному режимі. 

На підтвердження зазначеного до касаційної скарги долучено листування адвоката ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_6 .

Однак далі, розгляд справи в апеляційному суду відбувся без участі потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 . Такі дії суду призвели до позбавлення права потерпілого ОСОБА_6 бути присутнім під час розгляду апеляційної скарги та висловити свою думку щодо оскаржуваної ухвали слідчого судді. 

Позиції учасників судового провадження в судовому засіданні

Потерпілий ОСОБА_6 просив задовольнити касаційну скаргу, скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 

Прокурор вважав, що касаційну скаргу адвоката необхідно залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду - без зміни. 
Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого та думку прокурора, перевіривши доводи касаційної скарги і вивчивши матеріали провадження, колегія суддів уважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

За частиною 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Статтею 438 КПК передбачено, що підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції, зокрема, є істотне порушення кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, у якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів провадження встановлено, що Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 25 листопада 2025 року закрив апеляційне провадження як помилково відкрите за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2025 року про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 на постанову слідчого від 29 вересня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання щодо проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 42025042110000045, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 Кримінального кодексу України, оскільки вказана ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку. 
Водночас перевіркою матеріалів провадження встановлено відсутність апеляційної скарги на рішення слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2025 року.
На аркушах провадження 32, 33 наявна апеляційна скарга представника 
ОСОБА_7 , сформована за допомогою системи «Електронний суд» 03 листопада 2025 року, на ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 42025042110000045, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2025 року. 
Інші апеляційні скарги в матеріалах провадження відсутні.
Згідно з матеріалами провадження, даними системи «Електронний суд» та Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відсутні будь-які судові рішення апеляційного суду про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 , яка стосується саме ухвали слідчого судді від 27 жовтня 2025 року. 
Тобто апеляційний суд не мав процесуального приводу для перегляду ухвали слідчого судді від 28 жовтня 2025 року, оскільки наявна в матеріалах провадження апеляційна скарга стосувалася виключно ухвали слідчого судді від 27 жовтня 2025 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №42025042110000045, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2025 року.
Таким чином апеляційний суд по суті апеляційну скаргу представника потерпілого на ухвалу слідчого судді від 27 жовтня 2025 року не розглянув. 
У той же час, слушними є доводи касаційної скарги про порушення прав ОСОБА_6 на захист, яке виразилося у безпідставному позбавленні брати участь у розгляді справи, а також користуватися правовою допомогою представника.
Так, згідно з матеріалами, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_7 на ухвалу Самарівського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 
2025 року був призначений на 25 листопада 2025 року о 15:00. 
Про день і час повідомлено учасників провадження.
24 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ОСОБА_7 , в якому він вказував, що на розгляді апеляційного суду перебуває його апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, і просив забезпечити його участь та ОСОБА_6 у розгляді справи в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів за допомогою підсистеми ЄСІТС. 
Прослуховуванням звукозапису перебігу судового засідання від 25 листопада 2025 року встановлено, що в судовому засіданні брав участь лише прокурор із використанням власних технічних засобів, а адвокат ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_6 були відсутні. 
За оголошеною секретарем у судовому засіданні інформацією, вона повідомила, що потерпілий ОСОБА_6 не перебуває в мережі, а його представник 
не виходить на зв`язок. 
Проте даних, які підтверджують вказане, та дії секретаря матеріали провадження не містять. 
Таким чином, з матеріалів видно, що потерпілий ОСОБА_6 та його представник - адвокат ОСОБА_7 бажали брати участь у розгляді апеляційної скарги, але суд не вжив достатніх заходів для забезпечення їх участі дистанційно в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми ЄСІТС. 
Отже, в сукупності наведене свідчить про обмеження ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 у реалізації прав, а тому апеляційний суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що могло перешкодити суду ухвалити законне й обґрунтоване рішення. 

У ході нового апеляційного розгляду суду належить усунути встановлені недоліки, перевірити доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 , зокрема звернути увагу на суть її вимог, і постановити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу адвоката  ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року про закриття апеляційного провадження скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1  ОСОБА_2 ОСОБА_3