Справа № 521/22455/25 
Провадження № 2/521/2563/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі: 
головуючого судді Леонова О.С., 
за участю секретаря судового засідання Должненко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі – Позивач, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») звернулося до суду через підсистему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 (далі – Відповідач, ОСОБА_1 ), у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 150200 від 15.08.2024 року в розмірі 22 770,98 грн, а також судові витрати (2 422,40 грн судового збору та 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.08.2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису було укладено кредитний договір № 150200 на суму 32 942,00 грн. Згідно з умовами договору (п. 2.2.1), частина кредитних коштів у розмірі 27 998,23 грн була спрямована на погашення заборгованості відповідача за попереднім кредитним договором №140991 від 21.05.2024 року (шляхом взаємозаліку), 4 941,30 грн – на оплату комісії за надання кредиту, а 2,47 грн були перераховані безпосередньо на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 .
16.04.2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 16042025, за яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача. Оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту не виконала, утворилася заборгованість, яка пред`явлена до стягнення і складається з: 21 964,98 грн – заборгованість за тілом кредиту; 6,00 грн – заборгованість за відсотками; 800,00 грн – заборгованість по комісії. Штрафні санкції (пеню/штрафи) у розмірі 600 грн позивач до основного розрахунку стягнення не включив.
25.02.2026 року представник відповідача – адвокат Осьмінін С.Д. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Заперечення аргументовані тим, що відповідач не визнає суму заборгованості за тілом кредиту (21 964,98 грн), оскільки в день укладення договору (15.08.2024) та наступного дня такі кошти на її рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» не надходили, на підтвердження чого надано виписку з банківського рахунку. Крім того, сторона відповідача вважає незаконним нарахування комісії (800,00 грн), посилаючись на Закон України «Про споживче кредитування» та судову практику Верховного Суду. Відповідач стверджує, що позивач не довів факту надання будь-яких додаткових чи супутніх послуг, за які могла б стягуватися комісія, тому відповідні умови договору є нікчемними. Представник відповідача також заперечував проти стягнення пені та штрафів з огляду на дію воєнного стану (п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України). Щодо заявлених витрат на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн, відповідач вважає їх неспівмірними зі складністю справи та ціною позову, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.
26.02.2026 року представник позивача подав відповідь на відзив, у якій відхилив аргументи відповідача.
Позивач пояснив, що відсутність надходження повної суми кредиту на картку відповідача зумовлена умовами п. 2.2.1 Кредитного договору, за якими відбулося рефінансування (взаємозалік) попередньої заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 27 998,23 грн, списання комісії 4 941,30 грн, і лише залишок (2,47 грн) був перерахований на картку. На підтвердження цього надано довідку про взаємозалік зустрічних вимог від 03.11.2025. Щодо комісії, позивач зазначив, що вона була узгоджена сторонами при підписанні договору. Також позивач акцентував, що вимоги про стягнення штрафних санкцій ним не заявлялися. Витрати на правничу допомогу позивач вважає обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами (договором, додатковою угодою, актом прийому-передачі).
Процесуальні дії у справі
Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 07.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (інформації щодо банківської картки відповідача та руху коштів).
03.02.2026 року від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи.
25.02.2026 року разом із відзивом на позовну заяву представник відповідача заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву, обґрунтовуючи це введенням в Україні воєнного стану та пов`язаними з цим об`єктивними труднощами, яке судом вирішено задовольнити з метою дотримання принципів змагальності та рівності сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача адвокат Осьмінін С.Д. в судовому засідання від 02.03.2026 року позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволені позову.
Згідно ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (далі – первісний кредитор) та ОСОБА_1 (далі – Відповідач, Позичальник) було укладено Кредитний договір № 150200.
Вказаний правочин був укладений в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора. Відповідач, пройшовши процедуру реєстрації, ідентифікації та верифікації (у тому числі через систему BankID НБУ), ознайомилася з Правилами надання коштів у позику, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів, після чого акцептувала оферту шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (a6e8b95a).
Відповідно до умов Кредитного договору № 150200, первісний кредитор надав відповідачу кредит у загальному розмірі 32 942,00 грн. Судом достовірно встановлено специфіку цільового спрямування та фактичної видачі вказаних кредитних коштів, яка була прямо передбачена п. 2.2.1 Індивідуальної частини договору, а саме: 27 998,23 грн – спрямовано на погашення існуючої заборгованості Позичальника перед цим же кредитодавцем за попереднім договором про споживчий кредит №140991 від 21.05.2024 року (шляхом взаємозаліку зустрічних однорідних вимог); 4 941,30 грн – спрямовано на оплату комісії за надання кредиту, нарахованої згідно з п. 2.5 договору; 2,47 грн – перераховано безпосередньо на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 . Виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання коштів підтверджується Довідкою про перерахування грошових коштів від 30.10.2025 року, Довідкою про підтвердження взаємозаліку № 3944/03-12 від 03.11.2025 року, а також наданою самою відповідачкою випискою по картковому рахунку АТ КБ «ПриватБанк», у якій зафіксовано транзакцію від 15.08.2024 (18:19) на суму 2,47 грн (CASH2CARD A2C EASYCASH).
16 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» (Клієнт) та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (Фактор, Позивач) було укладено Договір факторингу № 16042025. Відповідно до п. 2.1., 4.1. цього договору, Реєстру прав вимог № 1 від 16.04.2025 року та Акта приймання-передачі Реєстру від 16.04.2025 року, до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 150200. Оплата фактором відступленого права вимоги підтверджується платіжною інструкцією, що свідчить про дійсність та завершеність процедури факторингу.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Кредитного договору виникла заборгованість. Позивач просить стягнути 22 770,98 грн, з яких: 21 964,98 грн – заборгованість за тілом кредиту, 6,00 грн – заборгованість за відсотками, 800,00 грн – заборгованість по комісії.
Норми права, які застосував суд, та загальні мотиви
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно з нормами Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 207 ЦК України, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. 
Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, у встановлений строк. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).
З огляду на встановлений факт укладення договору та переходу права вимоги до нового кредитора (ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») відповідно до ст. 512, 514, 1077 ЦК України, суд констатує наявність у позивача матеріального права вимоги до відповідача.
Надаючи оцінку запереченням представника відповідача, викладеним у відзиві, суд зазначає наступне:
Щодо невизнання суми тіла кредиту (21 964,98 грн) через ненадходження коштів на банківську картку. Суд відхиляє даний аргумент як безпідставний. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов. Сторони у п. 2.2.1 Кредитного договору № 150200 прямо погодили, що сума (загальний розмір) кредиту становить 32942.00 грн. (тридцять дві тисячі дев`ятсот сорок дві грн. 00 коп.) надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 27998.23 грн. для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит №140991 від 21.05.2024 укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 2.47 грн. на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 4941.30 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Тобто переважна частина кредиту не видається позичальнику готівкою чи на картку, а спрямовується на рефінансування (погашення) її ж попередньої заборгованості за договором №140991 (взаємозалік зустрічних вимог), а також на оплату комісії. Виписка по картці «ПриватБанку», надана відповідачем, підтверджує зарахування саме тієї суми (2,47 грн), яка мала бути перерахована на картку відповідно до умов договору після проведення взаємозаліків. Відповідач підписала договір з такими умовами власним електронним підписом, чим підтвердила свою згоду на такий порядок отримання кредиту. Відтак, обов`язок кредитодавця щодо видачі коштів є виконаним належним чином, а тіло кредиту підлягає поверненню.
Щодо протиправності нарахування комісії (800,00 грн). Суд погоджується з даним аргументом відповідача. Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду (зокрема, постанови Великої Палати ВС від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, Об`єднаної палати КЦС ВС від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15), надання грошових коштів є обов`язком фінансової установи за кредитним договором. Дії банку чи фінансової компанії з надання фінансового інструменту, ведення рахунку чи обслуговування кредиту відповідають економічним потребам самого кредитора і не є самостійною послугою, що надається позичальнику. Згідно з частинами 1, 2 ст. 11 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору, які зобов`язують споживача здійснювати платежі за дії, що не є послугою, є нікчемними. Позивач не надав доказів наявності та фактичного надання відповідачу будь-яких реальних супутніх послуг, за які встановлена комісія у розмірі 800 грн. Отже, положення договору в цій частині є нікчемними в силу закону, а вимога про стягнення комісії задоволенню не підлягає.
Щодо аргументу про протиправність нарахування пені та штрафних санкцій (600,00 грн) у зв`язку з дією воєнного стану. 
Суд зазначає, що відповідач правомірно посилається на п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з яким у період дії воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення кредитного зобов`язання. Водночас, дослідивши прохальну частину позовної заяви ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та розрахунок заборгованості, суд встановив, що позивач просить стягнути лише 22 770,98 грн (21 964,98 грн тіла + 6,00 грн відсотків + 800,00 грн комісії). Вимоги про стягнення штрафних санкцій (пені) до суду не заявлялися і предметом судового розгляду у цій справі не є. Отже, в цій частині права відповідача позивачем не порушені.
Щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу (7 000,00 грн). Суд частково погоджується з доводами відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, витраченим часом, обсягом наданих послуг та ціною позову. З огляду на те, що дана справа розглядається в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, є типовою (малозначною) та не потребує вивчення великого обсягу доказів чи тривалої підготовки, суд вважає заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу (7 000,00 грн) завищеним та неспівмірним із складністю справи і ціною позову. Зважаючи на клопотання відповідача про їх зменшення, суд доходить висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3 000,00 грн, що відповідатиме критеріям реальності та розумності.
Зважаючи на викладене, суд дійшов переконання, що позовні вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає неповернута сума тіла кредиту в розмірі 21 964,98 грн та правомірно нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00 грн. Разом з тим, вимоги про стягнення заборгованості по комісії у розмірі 800,00 грн задоволенню не підлягають у зв`язку з нікчемністю умов договору в цій частині. Загальна сума, що підлягає стягненню, становить 21 970,98 грн. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати розподіляються пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено на 96,48% (задоволено 21 970,98 грн з заявлених 22 770,98 грн).
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Пропорційно до задоволених вимог стягненню з відповідача підлягає 2 337,13 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн: враховуючи критерії співмірності, складності справи (яка розглядається в порядку спрощеного провадження та є типовою), обсягу наданих послуг та заперечення відповідача щодо їх завищеного розміру, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір до 3 000,00 грн, що відповідає критеріям розумності та реальності.
Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 16, 526, 530, 543, 549-552, 610, 1054, 1050 Цивільного кодексу України, та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 268 ЦПК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси -

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 150200 від 15.08.2024 року в розмірі 21 970,98 грн (двадцять одна тисяча дев`ятсот сімдесят гривень 98 копійок), з яких: 21 964,98 грн – заборгованість за тілом кредиту, 6,00 грн – заборгованість за відсотками.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судовий збір у розмірі 2 337,13 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, оф. 333, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 43541163. 
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 23 березня 2026 року.

Суддя          О.С. Леонов

23.03.26