ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/1191/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся адвокат Дзісь Андрій Романович до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (третя особа), з такими позовними вимогами:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.02.2025 №977130155470 про відмову у переведенні та здійсненні нарахування і виплати ОСОБА_1 з 05.02.2025 пенсії державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу";
зобов`язати Головне управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 05.02.2025 пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" зарахувавши до стажу державної служби періоди служби в органах місцевого самоврядування з 02.04.1990 по 31.11.2010 та з урахуванням довідок про складові заробітної плати виданих Веренчаською сільською радою Чернівецької області станом на грудень 2024 року.
В обґрунтування поданого позову вказував, що у відповідності із записами трудової книжки у період з 02.04.1990 по 31.11.2010 займав посади в органах місцевого самоврядування, що в сукупності становить більше 20 років. Зазначав, що стаж роботи на посаді в органах місцевого самоврядування зараховується як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця. Таким чином, для позивача наявні всі необхідні умови, визначені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ, пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII для призначення йому пенсії за віком на умовах статті 37 Закону № 3723-ХІІ. Окрім того вказував, що відповідач не довів правомірності свого рішення щодо неврахування довідок Веренчаської сільської ради Чернівецької області при переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VIII від 10.12.2015 "Про державну службу".
Ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідач, не погоджуючись із поданим позовом, подав до суду відзив, в якому вказував, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, як отримувач пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 08.05.2013. Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про переведення на інший вид пенсії, а саме на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про Державну службу", однак за результатами опрацювання вказаної заяви від 05.02.2025 № 270, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області винесено рішення про відмову в її задоволенні від 11.02.2025 № 977130155470.
У рішенні повідомлено, що проаналізувавши матеріали електронної пенсійної справи позивача та додатково надані документи встановлено, що ОСОБА_1 з 02.04.1990 по 30.11.2010 працювала в сільській раді та займала посади, що мають статус посадових осіб органів місцевого самоврядування. Отже, стаж державного службовця у ОСОБА_1 відсутній. Поряд з цим зазначав, що позовні вимоги про врахування довідок про складові заробітної плати виданих Веренчаською сільською радою Чернівецької області станом на грудень 2024 року передчасними, адже пенсія позивачу відповідно до Закону України "Про державну службу" не призначалась.
Третя особа подала до суду письмові пояснення, в яких вказувала, що заява позивача про перерахунок пенсії за принципом екстериторіальності передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Зауважували, що час роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, до 4 липня 2001 року, тобто до дати набрання чинності Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування". Таким чином, враховуючи вищенаведені факти, вважає, що в діях Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, розрахунок стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців позивачу проведено згідно вимог чинного законодавства. У позивача станом на 01.05.2016 відсутній необхідний стаж для призначення пенсії відповідно до Закону №889-VIII.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, як отримувач пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 08.05.2013
Матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про переведення на інший вид пенсії, а саме на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про Державну службу". Додатково до заяви позивач надала оригінали довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка працювала на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і яка на дату виходу на пенсію не перебуває на державній службі, які видані Веренчанською сільською радою.
Згідно принципу екстериторіальності вказана заява позивача була направлена на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
За результатами розгляду вказаної заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області рішенням від 11.02.2025 №977130155470 відмовило позивачу у переведенні з на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про Державну службу", оскільки у позивача відсутній необхідний стаж, який дає право на пенсію державного службовця.
Позивач, вважаючи вказане рішення протиправним, звернувся до суду з даним позовом
До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті пору.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016.
Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, на одержання пенсії державного службовця, у порядку, що діяв до набрання чинності Законом №889-VIII, можуть розраховувати дві категорії осіб:
- державні службовці, які на день набрання чинності Законом №889, станом на 01.05.2016 року обіймали посади державної служби та мали не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами КМУ;
- особи, які на день набрання чинності Законом №889, мали не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами КМУ, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016.
Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.
Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
До набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (до 01.05.2016) посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби, визначалися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283).
Згідно з пунктом 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії державного службовця відповідач зазначив відсутність у позивача стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби у зв`язку з тим, що період роботи на посадах, віднесених до посад органів місцевого самоврядування не зараховується до стажу державної служби.
Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 в період з 02.04.1990 по 30.11.2010 перебувала на посаді посадової особи органу місцевого самоврядування (заступник голови Боровецької сільської ради народних депутатів та секретаря Боровецької сільської ради), що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .
Відповідно до статті 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-III (далі - Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих Законом.
Положення статей 2, 3 Закону №2493-III визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Також, пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону України "Про державну службу" в редакції Закону №889-VIII, визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
Крім того, згідно з пунктом 4 "Порядку обчислення стажу державної служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, встановлено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що час роботи позивача на посадах в органі місцевого самоврядування, підлягає зарахуванню до стажу державної служби в силу наведених вище законодавчих вимог.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 у справі №735/939/17 та в постанові від 19.03.2019 по справі №357/1457/17.
Також суд зауважує, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.02.2025 за №977130155470 не містить будь-яких інших підстав для відмови позивачу у переведенні на пенсію державного службовця, окрім відсутності необхідного стажу державної служби.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно відмовило позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII, а тому спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо вимог позивача урахувати довідки про складові заробітної плати виданих Веренчаською сільською радою Чернівецької області станом на грудень 2024 року, то такі суд вважає передчасними, оскільки, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, відповідач не надавав жодної оцінки указаним вище довідкам при вирішенні питання про наявність підстав для переведення позивача з одного виду пенсії на інший за його заявою від 05.02.2025.
Поряд з цим, у силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України суд, вирішуючи позов у вказаній вище частині, звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12.09.2023 у справі №560/8328/22.
Так, у ній зазначено, що вимоги особи зобов`язати пенсійний орган обрахувати пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже така вимога спрямована на майбутнє, через що не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.
Аналогічної позиції притримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд, що вбачається з постанов від 26.05.2025 року у справі №120/7586/24, від 03.06.2024 року у справі №560/15343/23, від 30.04.2024 року у справі №560/16077/23 та ін.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача у даних правовідносинах є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.02.2025 за №977130155470, яким позивачу фактично і було відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця, та зобов`язання перевести позивача на пенсію державного службовця.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог.
При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.
Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
За подання позовної заяви до суду, позивачкою було сплачено судовий збір у сумі 969,00 грн.
Оскільки, позов підлягає до часткового задоволення, враховуючи приписи ч. 3 ст.139 КАС України, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 484,50 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд- 

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.02.2025 №977130155470, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VII та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ. 
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VII та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ з 05.02.2025.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 484,50 грн.
5. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 КАС України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Повне найменування учасників процесу:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );
Представник позивача - Дзісь Андрій Романович (вул. Магістратська, 5, м. Вінниця, РНОКПП НОМЕР_3 )
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84100, код ЄДРПОУ 13486010);
Третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, Чернівецький район, Чернівецька область, 58002, код ЄДРПОУ 40329345).

Суддя В.О. Григораш