РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/7081/25
провадження у справі №2/0285/95/26
27 лютого 2026 року       м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б., за участі секретаря судового засідання Кородчук О.О. та осіб, які беруть участь у справі: 
позивача: представника Скиби О.Г. ,
відповідача: не з`явилася,
третя особа: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Звягельської міської ради до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовної заяви
25.12.2025 орган опіки та піклування Звягельської міської ради звернувся до суду з позовом, у якому просить позбавити відповідачку ОСОБА_3 батьківських прав стосовно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідачки на користь дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 598 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_3 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_4 , яка систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини. Відомості про батька внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Неповнолітня ОСОБА_4 перебуває на обліку у службі у справах дітей як така, що опинилася у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків, а саме: мати не займається вихованням та розвитком дитини, матеріально її не утримує, спільно з нею не проживає, станом здоров`я доньки не цікавиться, заходів щодо повернення дитини до сім`ї не вживає. Дитина перебуває на вихованні баби ОСОБА_2 , яка забезпечує належні умови для її проживання, піклується про навчання та поведінку онуки, відвідує батьківські збори. Працівниками служби у справах дітей проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини 11.04.2025, 16.10.2025 та 22.12.2025 за адресою: 
АДРЕСА_1 . Встановлено, що сім`я проживає у житловому будинку з належними умовами, який складається з трьох житлових кімнат, кухні та веранди. Для дитини облаштовано окреме місце для сну, відпочинку, підготовки уроків та дозвілля. Умови проживання є задовільними. Відповідачка ОСОБА_3 участі у вихованні та навчанні дитини не бере, її життям і здоров`ям не цікавиться, дитину не відвідує, будь-яких дій щодо повернення доньки до своєї сім`ї не вчиняє. З огляду на викладене, орган опіки та піклування, враховуючи найкращі інтереси дитини, вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини.
Доводи сторін у справі
У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити з підстав, зазначених у позові.
Відповідачка в судове засідання не прибула повторно, про час і місце судового розгляду була повідомлена вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов та клопотань про розгляд справи за її відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавала (а.с. 43, 44, 45, 51, 62-68, 73-78).
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Третя особа ОСОБА_2 також підтримала вимоги позовної заяви, просила їх задовольнити. Пояснила, що вона є рідною бабою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та фактично онука проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Останній раз бачилась з ОСОБА_3 02.07.2023. Телефонний зв`язок із відповідачкою відсутній, номери телефону та месенджер Viber є недійсними. Відповідачка ОСОБА_3 має заборгованість за кредитними зобов`язаннями, у зв`язку з чим представники фінансових установ постійно телефонують третій особі за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_3 . Зазначила, що ОСОБА_3 залишила дитину їй на виховання та тривалий час участі у житті доньки не бере. Батько дитини невідомий, участі у вихованні не бере. ОСОБА_2 повідомила, що після народження дитини відповідачка не забезпечила стабільних умов проживання, періодично змінювала місце проживання та особисті стосунки. Дитина певний час проживала з матір`ю, однак згодом була знову повернута бабусі. За ініціативою ОСОБА_2 дитину було зараховано до закладу дошкільної освіти. Також третя особа зазначила, що перед початком навчання у першому класі відповідачка приїхала та забрала дитину до себе. Дитина проживала з матір`ю близько одного місяця, після чого повернулася та висловлювала небажання надалі проживати з нею, бо матір над нею знущається. За весь період проживання дитини з бабусею, відповідачка відвідувала свою дочку епізодично (зі слів третьої особи - близько трьох разів). Під час зустрічей між матір`ю та дитиною виникали конфліктні ситуації, дитина демонструвала емоційне напруження. Під час перебування матері з дитиною в одному приміщенні між ними виникали конфліктні ситуації. Відповідачка робить дитині зауваження у різкій формі, висловлює на її адресу образливі твердження щодо виховання та ставить під сумнів належність її виховання бабусею. Також ОСОБА_2 повідомила, що під час сімейного заходу (хрестини), після візиту відповідачки, бабуся виявила відсутність грошових коштів у сумі 2 000 грн, які були підготовлені онучці як подарунок. Зі слів третьої особи, під час тимчасового проживання дитини з матір`ю, дитина зверталася до бабусі з повідомленнями про небажання залишатися проживати з матір`ю та просила забрати її до себе. Також дитина повідомляла про порушення особистих меж з боку матері, зокрема про те, що та без попередження заходила до ванної кімнати під час її перебування там. Третя особа вважає, що відповідачка з моменту народження дитини не виявляла належної емоційної прихильності та турботи до неї. Відповідачка систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На прохання надати кошти на лікування зубів, а також на оплату проїзду до санаторно-курортних закладів (дитина двічі проходила санаторне лікування у зв`язку з наявним захворюванням), відповідачка відмовлялася, посилаючись на відсутність коштів. Зі слів третьої особи, вона самостійно забезпечує дитину необхідним, при цьому її щомісячний дохід становить близько 10 000 грн, що створює для неї фінансове навантаження. ОСОБА_2 зазначила, що не може достовірно підтвердити факт зловживання відповідачкою алкогольними напоями, оскільки за місцем її проживання не перебувала, однак припускає таку можливість з огляду на окремі випадки неналежної поведінки під час телефонного спілкування. Також ОСОБА_2 зазначила, що протягом останніх восьми років, відколи відповідачка фактично проживає у м. Олександрія Кіровоградської області, вона жодного разу не відвідувала її за місцем проживання, у зв`язку з чим не може достовірно підтвердити факт зловживання відповідачкою алкогольними напоями. Водночас припускає можливість вживання відповідачкою алкоголю з огляду на окремі випадки її поведінки, зокрема надсилання повідомлень у нічний час із використанням нецензурної лексики.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Допитана у судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснила, що мати фактично не бере участі у її житті з раннього дитинства та не цікавиться її життям, навчанням і станом здоров`я. Зі слів дитини, у віці приблизно з 6 до 9 років вона певний час проживала разом із матір`ю, однак між ними виникали конфлікти та сварки, мати зловживала алкогольними напоями, висловлювала на її адресу погрози та проявляла агресивну поведінку. Був випадок, коли протягом приблизно десяти днів мати вживала алкогольні напої, зокрема пиво у значній кількості (понад 20 літрів). Дитина повідомила про випадки неналежного поводження матері, зокрема про те, що мати примушувала її самостійно готувати їжу та прати речі. Також неповнолітня зазначила, що мала місце ситуація, коли у віці близько 9 років у нічний час о 1 год. ночі мати вигнала її з квартири, внаслідок чого дитина перебувала на сходах будинку до 4 ранку, у той час як матір разом подругою у квартирі вживали алкогольні напої. Дитина зазначила, що загальний період її фактичного спільного проживання з матір`ю протягом усього її життя становив близько одного року. За її словами, мати матеріальної допомоги на навчання не надавала, участі у забезпеченні її потреб не брала. На запитання суду неповнолітня повідомила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог про позбавлення матері батьківських прав, вважаючи таке рішення правильним та таким, що відповідає її інтересам.
Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення третьої особи, думку неповнолітньої ОСОБА_5 , з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 9-10).
ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку з приводу ДЖВШ (дискінезії жовчовивідних шляхів) з 2023 року. Знаходиться на вихованні бабусі ОСОБА_2 . Мати ОСОБА_3 станом здоров`я дитини не цікавиться. (а.с. 16).
Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини від 11.04.2025, 16.10.2025та 22.12.2025, складених працівниками служби у справах дітей міської ради, встановлено, що ОСОБА_4 разом із бабою - ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Сім`я проживає у житловому будинку з належними побутовими зручностями, який складається з трьох житлових кімнат, кухні та веранди. Для ОСОБА_4 облаштовано окреме місце для сну, відпочинку, підготовки уроків та проведення дозвілля. Бабусею створено належні умови для проживання, навчання та всебічного розвитку дитини. Згідно з висновками за результатами обстеження встановлено, що мати дитини - ОСОБА_3 - життям та станом здоров`я дитини не цікавиться, участі у її вихованні не бере.(а.с. 13-15).
Вказані обставини також підтверджуються заявами ОСОБА_2 від 11.02.2025 року та 08.07.2025 року, а також поясненнями неповнолітньої ОСОБА_4 , наданими у 2025 році. (а.с. 26, 29). 
ОСОБА_4 перебуває на обліку у службі у справах дітей, як така що опинилася у складних життєвих обставинах, у зв`язку із тим, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків: вихованням і розвитком дитини не займається, не утримує її, з малолітньою не проживає, не піклується про стан здоров`я доньки, не вжила заходів щодо повернення дитини в свою сім`ю.
Згідно інформації Звягельського міського центру соціальних служб від 28.04.2025 № 243 встановлено, що практичним психологом Звягельського міського центру соціальних служб з неповнолітньою ОСОБА_4 проведено індивідуальну бесіду з метою з`ясування її ставлення до матері - ОСОБА_3 . Під час спілкування дитина перебувала у стабільному психоемоційному стані, відповідала на запитання спокійно та послідовно. Зі слів ОСОБА_5 з`ясовано, що вона майже не пам`ятає випадків активної участі матері у її житті, духовному розвитку та вихованні, а також прояву зацікавленості її навчанням, захопленнями чи дозвіллям. Неповнолітня зазначила, що раніше під час спілкування мати її принижувала, знецінювала та образливо висловлювалась. За словами дитини, ОСОБА_3 не підтримує з нею зв`язок, не цікавиться її життям, не здійснює телефонних чи відеодзвінків. (а.с. 17).
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заперечує проти позбавлення її матері батьківських прав відносно неї, про що склала відповідну заяву. (а.с. 32).
Відповідно до інформації Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області від 04.10.2025 № 1490 встановлено, що ОСОБА_3 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а також Олександрівським РВП в Кіровоградській області було складено протоколи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дитини за ч. 1 ст. 184 КУпАП та за порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях за ч. 1 ст. 182 КУпАП. (а.с. 23).
Згідно до інформації служби у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 04.03.2025 року № 10/44 встановлено, що працівниками служби здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_3 , з метою перевірки місця проживання ОСОБА_3 . Під час відвідування за вказаною адресою встановлено, що у квартирі проживає її чоловік - ОСОБА_7 , який повідомив, що протягом останніх шести місяців відповідачка ОСОБА_3 за цією адресою не проживає, а її фактичне місце перебування йому не відоме (а.с. 19-20).
Відповідно до інформації Служби у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 31.07.2025 року № 10/172 встановлено, що працівниками служби у справах дітей здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Під час виїзду обстежити матеріально-побутові умови проживання не вдалося, оскільки двері квартири ніхто не відчинив. На ім`я ОСОБА_3 залишено письмове запрошення з`явитися до Служби у справах дітей. Крім того, 17.07.2025 з ОСОБА_3 проведено профілактичну бесіду щодо необхідності належного виконання батьківських обов`язків, надано відповідні рекомендації та визначено строк до 21.07.2025 для вжиття заходів з метою врегулювання ситуації. Однак, станом на 31.07.2025 ОСОБА_3 до служби у справах дітей не з`явилася. З наданої інформації вбачається, що відповідачка не виявляє належного бажання співпрацювати зі службою у справах дітей з метою подолання складних життєвих обставин та виконання своїх батьківських обов`язків. (а.с. 21).
Заочним рішенням Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 10.06. 2025 з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Споживчий центр» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 15.06.2024-100001163 в розмірі 5 547 грн 48 коп. 
08.08.2025 та 20.10.2025 на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання щодо доцільності чи недоцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно її малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час засідань ОСОБА_3 було роз`яснено вимоги чинного законодавства щодо належного виконання батьківських обов`язків стосовно дитини, а також попереджено про передбачену законом відповідальність у разі їх невиконання. Їй надано строк для зміни ставлення до виконання батьківських обов`язків та усунення виявлених недоліків у вихованні доньки. Однак, ОСОБА_3 наданою можливістю не скористалася, належних висновків для себе не зробила та поведінку не змінила. (а.с. 7-8).
З долученої характеристики на ОСОБА_4 Гімназії № 9 Звягельської міської ради вбачається, що матір ОСОБА_3 не приймає участь у навчанні та вихованні доньки. Бабуся завжди приходить на батьківські збори та цікавиться поведінкою та навчанням онуки (а.с. 11-12).
Рішенням виконавчого комітету Звягельської міської ради Житомирської області від 12.11.2025 затверджено висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4-6).
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
При вирішенні справи по суті суд керується наступними нормами права.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.
У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Згідно пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо наявності правових підстав для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідачки, оскільки позивачем доведено та судом встановлено наявність такого обов`язкового елементу як винності в умисному ухиленні матері від виконання своїх батьківських обов`язків.
З метою забезпечення якнайкращих інтересів неповнолітньої дитини суд вважає доцільним і необхідним розірвати її зв`язок із матір`ю, з метою попередження її розвитку у небезпечному та нестійкому середовищі, усунення негативних, не благополучних моментів, оскільки подальше проживання із матір`ю ставить під реальну загрозу здоров`я та життя дитини.
У судовому засіданні встановлено ряд фактів неналежного виконання відповідачкою ОСОБА_3 , фактично її послідовну бездіяльність, самоусунення від потреб дитини у спілкуванні, створенні безпечних умов проживання, навчання. Поведінка відповідачки свідчить про повну відсутність інтересу до життя своєї дитини.
Висновки за результатами розгляду позовної заяви
Аналізуючи вказані обставини суд констатує, що ні допомога, ні заходи примусу не змогли забезпечити зміну поведінку матері у кращу сторону.
Також суд звертає увагу на той факт, що відповідачка не просто не вчинила жодних дій для повернення дитини у свою сім`ю,вона фактично зникла, припинила спілкування із працівниками служби захисту прав дітей, переклавши відповідальність за свою дитину на бабусю.
За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, з метою найкращого забезпечення інтересів дитини, а також виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.
Також згідно з вимогами ст. 180 СК України ОСОБА_3 , як матір, зобов`язана надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття.
Відповідно роз`яснень Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. 
Оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин перебування відповідачки на офіційній роботі та отримання щомісячної заробітної плати, тому відповідно до вимог ст. 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі від заробітку (доходу) матері.
Відповідно до положень ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
У судовому засіданні не спростовано, що відповідачка є здоровою, працездатною особою, тому з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, виходячи з засад виваженості, розумності і справедливості, суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення аліментів у повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 25.12.2025.
Згідно із положеннями ст. 430 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України та враховує п. 12. ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» щодо пільг позивача по сплаті судового збору за подання заяв про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб та стягує із відповідача у дохід держави судових збір.
Керуючись статтями 4, 10-12, 76-83, 141, 258-259, 264-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Позов задовольнити
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на користь дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 598,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.12.2025 і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано  09.03.2026.

Суддя Т.Б. Сташків