К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 лютого 2026 року місто Київ

справа № 756/9178/24
апеляційне провадження № 22-ц/824/5474/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва у складі судді Белоконної І.В. від 11 листопада 2025 року у справі за заявою Київського міського центру зайнятості, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області ЦМУ МЮ (м. Київ) Коломієць Інна Миколаївна, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, 

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заявлених вимог

У вересні 2025 року Київський міський центр зайнятості (далі також КМЦЗ) звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року в справі № 756/9178/24 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Київського міського центру зайнятості про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Поновлено ОСОБА_1 на посаді консультанта роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Оболонського районного управління Київського міського центру зайнятості; стягнуто з Київського міського центру зайнятості на користь ОСОБА_1 159 425 грн 19 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу включно з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів; стягнуто з Київського міського центру зайнятості на користь ОСОБА_1 10 000 грн компенсації моральної шкоди; стягнуто з Київського міського центру зайнятості на користь ОСОБА_1 108 грн 36 коп. судового збору. 

Зазначеним рішенням допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді консультанта роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Оболонського районного управління Київського міського центру зайнятості та стягнення на її користь заробітної плати у межах суми платежу за один місяць у розмірі 16 558 грн 66 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів. 23 квітня 2025 року судом видано виконавчий лист щодо виконання негайної частини рішення.

23 квітня 2025 року Київським міським центром зайнятості видано наказ, яким поновлено ОСОБА_1 на посаді консультанта роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Оболонського управління Київського міського центру зайнятості та встановлено посадовий оклад у розмірі 5 800 грн, надбавки за інтенсивність праці. Також 24 квітня 2025 року ОСОБА_1 нараховано 16 558 грн 66 коп. і виплачено 12 750 грн 17 коп. (утримано податок з доходів осіб у розмірі 2 980 грн 56 коп. та військовий збір у розмірі 827 грн 93 коп.). 

Однак, 13 травня 2025 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 756/9178/24, виданого Оболонським районним судом міста Києва 23 квітня 2025 року. 

Посилаючись на те, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року (в частині негайного виконання) виконано боржником до відкриття виконавчого провадження, Київський міський центр зайнятості просив визнати виконавчий лист, виданий 23 квітня 2025 року Оболонським районним судом міста Києва в справі № 756/9178/24 таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 11 листопада 2025 року заяву Київського міського центру зайнятості задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 756/9178/24, виданий 23 квітня 2025 року Оболонським районним судом міста Києва про поновлення ОСОБА_1 на посаді консультанта роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Оболонського управління Київського міського центру зайнятості.

Ухвала мотивована тим, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року в частині негайного виконання про поновлення ОСОБА_1 на посаді консультанта роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Оболонського управління Київського міського центру зайнятості та виплати заробітної плати у межах суми платежу за один місяць фактично виконано Київським міським центром зайнятості до відкриття виконавчого провадження. Після поновлення на посаді ОСОБА_1 виконувала трудові обов`язки та отримувала заробітну плату.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви. 

Скаржник зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки зі змісту наказу КМЦЗ від 23 квітня 2025 року вбачається, що поновлення на роботі є фіктивним (формальним) і здійснено з порушенням норм чинного законодавства. ОСОБА_1 було прийнято на роботу, як новоприйнятого працівника, на позаштатну ліквідовану посаду, якої не існувало у штатному розписі КМЦЗ станом на 23 квітня 2025 року. Оскільки посада консультант роботодавця, яку ОСОБА_1 займала до звільнення, не введена до штатного розпису КМЦЗ, то таке поновлення не забезпечує відновлення порушених прав ОСОБА_1 та не відповідає законодавчо встановленим гарантіям.

Вважає, що належним виконанням рішення суду має бути приведення штатного розпису у відповідність до рішення суду, тобто необхідно видати наказ про внесення змін до штатного розпису.

Також вказує, що у наказі КМЦЗ про поновлення на роботі відсутній пункт про скасування наказу про звільнення № 227-к від 2 липня 2024 року та відсутня дата з якої ОСОБА_1 поновлено на посаді. На думку скаржника, вона досі залишається звільненою і цей факт виключає її поновлення на роботі з дати звільнення; позбавляє ОСОБА_1 періоду поновлення її трудового стажу з дати незаконного звільнення, а саме з 9 липня 2024 року по 23 квітня 2025 року, що становить 9 місяців та врахування такого стажу для нарахування пенсійних виплат.

Наголошує, що незаконно звільнений працівник поновлюється не з дати ухвалення судом рішення, а з дати незаконного звільнення і відповідно трудові відносини з роботодавцем вважаються такими, що не переривалися та продовжуються.

Крім цього, зазначає про не врахування судом того, що згідно правової позиції Верховного Суду необхідним є повернення незаконно звільненого працівника у попередній стан, який існував до його звільнення. 

Зауважує, що до незаконного звільнення ОСОБА_1 працювала на посаді, яка була у штатному розписі, у неї була встановлена надбавка за інтенсивність праці 50%, не було наказу про звільнення, була підключена до системи ЄІАС з паролем входу до системи та були прописані ролі у відповідності до посадової інструкції , виконувала свої функціональні (посадові) обов`язки згідно посадової інструкції. Після так званого поновлення, ОСОБА_1 прийняли на позаштатну ліквідовану посаду, незаконно зменшено надбавку за інтенсивність праці з 50% до 10%, наказ про звільнення не скасований, до системи ЄІАС не підключили, паролі не надали, обов`язки не прописали.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Київський міський центр зайнятості у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її доводів, оскільки останні є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області ЦМУ МЮ (м. Київ) Коломієць І.М. відзив на апеляційну скаргу не подав.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання 

ОСОБА_1 в судовому засдіанні підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити.

Представник Київського міського центру зайнятості - Калюжний В.В. в судовому засдіанні проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити у її задоволенні.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області ЦМУ МЮ (м. Київ) Коломієць І.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року поновлено ОСОБА_1 на посаді консультанта роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Оболонського управління Київського міського центру зайнятості. Стягнуто з Київського міського центру зайнятості на користь ОСОБА_1 159 425 грн 19 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу включно з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів, 10 000 грн компенсації моральної шкоди та 108 грн 36 коп. судового збору. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді консультанта роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Оболонського управління Київського міського центру зайнятості та в частині стягнення на її користь з Київського міського центру зайнятості заробітної плати у межах суми платежу за один місяць в розмірі 16 558 грн 66 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів.

На виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року в частині негайного виконання рішення видано виконавчий лист № 756/9178/24.

Наказом Київського міського центру зайнятості № 118-к від 23 квітня 2025 року поновлено ОСОБА_1 на посаді консультанта роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Оболонського управління Київського міського центру зайнятості. Встановлено ОСОБА_1 посадовий оклад у розмірі 5 800 грн, надбавку за інтенсивність праці у розмірі 10 відсотків посадового окладу та надбавку за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу. Визначено робоче місце за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 47-Б, зал № 1, І поверх (приміщення Київського міського центру зайнятості).

24 квітня 2025 року ОСОБА_1 нараховано 16 558 грн 66 коп. та виплачено 12 750 грн 17 коп. (утримано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 2 980 грн 56 коп. та військовий збір у розмірі 827 грн 93 коп.), що підтверджується платіжною інструкцією
№ 2571 від 24 квітня 2025 року.

Наказом Київського міського центру зайнятості № 451 від 14 травня 2025 року встановлено ОСОБА_1 , консультанту роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Оболонського управління Київського міського центру зайнятості, посадовий оклад у розмірі 12 500 грн. Припинено нарахування та виплату надбавки за вислугу років.

Згідно з табелями обліку використаного часу ОСОБА_1 відпрацювала: у квітні 2025 року - 6 робочих днів, у травні - 20 робочих днів, у червні - 7 робочих днів.

26 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ зі заявою про примусове виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року у справі № 756/9178/24.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць І.М. від 13 травня 2025 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 756/9178/24, виданого Оболонським районним судом міста Києва 23 квітня 2025 року.

26 червня 2025 року Київським центром зайнятості скеровано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 липня 2025 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Київського міського центру зайнятості про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і в частині розподілу судових витрат в дохід держави змінено. Стягнуто з Київського міського центру на користь ОСОБА_1 158 655 грн 02 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів. Стягнуто з Київського міського центру зайнятості в дохід держави судовий збір у розмірі 4196 грн 63 коп. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року, у справі № 756/9178/24 прийнято звіт Київського міського центру зайнятості про виконання судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру зайнятості про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди в частині, що підлягає негайному виконанню.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць І.М. від 13 серпня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 за
невиконання рішення суду на боржника - Київський міський центр зайнятості накладено штраф у розмірі 5 100 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом трьох робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 7 листопада 2025 року визнано неправомірною та скасовано постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, винесену 13 серпня 2025 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць І.М.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 

Відповідно до пункту 9 частини 2 статі 129 Конституції України, статі 18 ЦПК України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину "судового провадження", відповідно до статі 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей 1 та 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з частиною 2 статі 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постановах від  24 червня 2020 року в справі №520/1466/14-ц, 16 вересня 2020 року в справі №308/6024/14, 9 вересня 2021 року в справі №824/67/20, від 16 вересня 2021 року в справі №824/254/19 та від 3 серпня 2022 року в справі №756/10266/15-ц.

Суд першої інстанції, установивши, що боржник - Київський міський центр зайнятості до відкриття виконавчого провадження у добровільному порядку виконав рішення суду в частині негайного виконання і на наступний день після ухвалення судом рішення видав наказ про поновлення ОСОБА_1 на роботі, здійснив виплату заробітної плати у межах суми платежу за один місяць в розмірі 16 558 грн 66 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів, а також урахувавши, що після поновлення ОСОБА_1 виконувала трудові обов'язки та отримувала заробітну плату, дійшов правильного висновку про обґрунтованість заяви та наявність правових підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи скаржника про те, що поновлення її на роботі було фіктивним (формальним) спростовуються наявними у матеріалах справи табелями обліку використання робочого часу.

Дійсно, згідно наявних у матеріалах справи табелів обліку робочого часу ОСОБА_1 відпрацювала у квітні 2025 року 6 днів, у травні 2025 року - 20 днів, а в червні 2025 року - 7 днів. Також у матеріалах справи наявний розрахунковий лист ОСОБА_1 за квітень, травень, червень 2025 року із зазначенням нарахованої та фактичної виплаченої заробітної плати за відпрацьовані дні.

З цього приводу слід зауважити, що згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року в справі № 702/725/17, працівник, якого незаконно звільнено і рішення про його поновлення на роботі у повному обсязі не виконане, не має права на заробітну плату, так як фактично не виконує роботу через недопущення до неї, тобто положення законодавства про оплату праці на ці правовідносини не поширюють дію, натомість застосуванню підлягає стаття 236 КЗпП України.

Таким чином, факт табелювання ОСОБА_1 . Київським міським центром зайнятості та отримання нею заробітної плати, чого остання не заперечує, підтверджує додатково, що ОСОБА_1 була поновлена на роботі на підставі рішення суду, була фактично допущена до виконання трудових обов'язків та продовжувала отримувати заробітну плату.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  стверджує, що рішення суду про її поновлення на роботі виконано неналежним чином, оскільки посада, яку вона обіймала до звільнення, не була введена до штатного розпису КМЦЗ, а відтак таке поновлення не забезпечує відновлення порушених трудових прав.

Колегія суддів відхиляє зазначені доводи як необґрунтовані, оскільки у разі скорочення посади, яку обіймав незаконно звільнений працівник, виконання рішення суду може здійснюватися шляхом поновлення працівника на рівнозначній посаді або шляхом внесення відповідних змін до штатного розпису. Водночас матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про те, що на момент поновлення ОСОБА_1 відповідні зміни до штатного розпису не були внесені або що такі зміни взагалі відсутні.

За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо неналежного виконання рішення суду є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в наказі КМЦЗ від 23 квітня 2025 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі положення про скасування наказу про звільнення № 227-к від 2 липня 2024 року колегія суддів не бере до уваги, оскільки зі змісту рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року вбачається, що позивач не заявляла вимог про скасування такого наказу, а відтак ці питання судом першої інстанції не розглядалися та не вирішувалися.

З огляду на це поновлення ОСОБА_1 на роботі здійснено КМЦЗ у повній відповідності до резолютивної частини рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 квітня 2025 року.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 7 серпня 2007 року № 205/06/187-07, поновлення працівника на попередній роботі відбувається з дати його звільнення, яка згідно з рішенням суду визнається недійсною, а не з дати ухвалення судового рішення. За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 на цей час залишається звільненою, є необґрунтованими.

У зв`язку з наведеним посилання скаржника на відсутність у наказі про поновлення на роботі конкретної дати, з якої ОСОБА_1 вважається поновленою на посаді, а також на можливі наслідки для обліку трудового стажу та подальшого пенсійного забезпечення, не свідчать про неналежне виконання КМЦЗ рішення суду про поновлення на роботі.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують, а фактично є власним тлумаченням скаржником положень трудового законодавства.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 11 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий 

Судді: