ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року	Львів	Справа № 140/9215/25 пров. № А/857/49083/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,
за участі секретаря судового засідання Грищук В.Б.,
представник позивача: Шевчук В.В.,
представника відповідача: Дмитрук Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року про призначення судової економічної експертизи та зупинення провадження у справі № 140/9215/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
суддя в 1-й інстанції – Костюкевич С.Ф.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Волинського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №140/9215/25 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. 
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про призначення експертизи. 
Призначено в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, судово-економічну експертизу. 
Головне управління ДПС у Волинській області із вказаною ухвалою Волинського окружного адміністративного суду не погоджується, у поданій апеляційній скарзі зазначає про те, що ухвала прийнята судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Апелянт зазначає про те, що реалізація ухвали фактично порушує принцип поділу влади, закріплений в Україні конституційно, оскільки відбулось втручання у дискреційні повноваження органу виконавчої влади. 
Призначення експертизи та дослідження наданих до суду первинних документів виходить за межі предмету доказування у справі, де первинній оцінці підлягає процедура проведення перевірки та дослідження обставин невиконання платником встановлених обов`язків. 
Ухвала про призначення експертизи нівелює норму матеріального права, а саме підпункту 44.7 статті 44 ПК України, якими встановлено пріоритет норм процесуального права. Норми процесуального права мають діяти для забезпечення виконання матеріального права, а не навпаки – підміняти його чи суперечити йому. 
Просять апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області задовольнити, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 31.10.2025 року скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про призначення судово-економічної експертизи.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Головним управлінням ДПС у Волинській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірка платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 26.06.2018 року по 08.04.2020 року, за період перебування в статусі суб`єкта господарювання. Копія наказу Головного управління ДПС у Волинській області про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки СГД ОСОБА_1 від 06.02.2025р. №436-П та письмове повідомлення від 06.02.2025р. № 162, були надіслані 07.02.2025р. підприємцю рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
Окрім того, ГУ ДПС у Волинській області до початку перевірки було надіслано запит про надання документів №2020/12/03-20-24-07-06 від 06.07.2023 року. У зв`язку з встановленими під час перевірки порушеннями, на підставі акта документальної позапланової невиїзної перевірки від 21.03.2025 №7953/03-20-24 07/3462911353, (далі – акт перевірки), контролюючим органом було винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення. 
В період з 10.03.2025 по 14.03.2025 у ФОП ОСОБА_1 головним державним податковим інспектором ГУ ДПС у Волинській області Бучинською Н. М. проведено позапланову невиїзну перевірку за період діяльності з 26.06.2018 по 08.04.2020. На підставі акту були винесені податкові повідомлення рішення № 0124052407 від 17.04.2025, № 0124062407 від 17.04.2025, №0124112407 від 17.04.2025.
ППР було направлено на адресу ОСОБА_1 та отримано відповідно до відмітки на корінці, 24.04.2025. Оскільки позивач не надав документи для проведення перевірки, в тому числі, й у строк, визначений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 Податкового кодексу України, у контролюючого органу були законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації щодо задекларованих позивачем сум податкового кредиту та визнати ці суми не підтвердженими документально.
Відповідно до частини першої статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.
Сторона позивача вказала, що предметом дослідження у вказаній справі є валові витрати за період діяльності з 26.06.2018 по 08.04.2020, що не підтверджені первинними документами, відтак податковий орган вважав, що валові витрати були відсутніми, що безпосередньо вплинуло і на формування валових доходів та відповідно прибутку підприємця та призвело до винесення ППР. 
З вимогами пп. 17.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПКУ передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в якій вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки.
Суд першої інстанції вважав, що предметом розгляду даної справи є визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.04.2025 №0124052407, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку із доходів фізичних осіб на суму 3 339 575,43 грн, №0124062407, яким збільшено суму грошового зобов`язання по військовому збору на загальну суму 278 297,94 грн. та №0124112407, яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем адміністративні штрафи в розмірі 1 020 грн. 
Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що приймаючи до уваги предмет спору та обставини справи, з метою визначення обґрунтованості висновків акта податкової перевірки, враховуючи, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідно дослідити питання, які потребують спеціальних знань, у сфері іншій, ніж право, суд погоджується з думкою представника позивача про необхідність призначення судової економічної експертизи, проведення якої слід доручити Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. Крім того, суд вважає, що зазначені у заяві про призначення експертизи питання повністю охоплюють предмет спору по даній адміністративній справі.
Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що з метою визначення обґрунтованості висновків акту перевірки, враховуючи, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідно дослідити питання, які потребують спеціальних знань, у сфері іншій, ніж право, наявні усі умови для призначення судової економічної експертизи. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного. 
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Згідно ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. 
За змістом частин 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. 
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст.90 КАС України). 
Також, згідно з частинами 1 та 2 статті 101 КАС України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. 
За правилами частини 1 статті 102 КАС України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності. 
Відповідно до статті 108 КАС України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про необхідність призначення у вказаній справі судової економічної експертизи. 
Поштове відправлення від 22.04.2025 (винесені податкові повідомлення-рішення) та від 25.03.2025 (акту перевірки) було отримано 24.04.2025 року та 27.03.2025 року, хоча у наданій відповіді Державної прикордонної служби України відсутня інформація про в`їзд на митну територію України після 13.09.2020. Тобто, поштові відправлення були належним чином отримано і аналогічно можна було отримувати всю кореспонденцію, але цього вчинено не було. По-друге, варто зазначити, що, отримавши акт податкової перевірки, ОСОБА_1 фактично не скористався можливістю подати копії необхідних документів до заперечення. 
У пункті 44.6 статті 44 ПК України зазначено, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. 
Відповідно до пункту 86.7 статі 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). 
Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки. Крім того, в запереченні на акт перевірки платник податків мав можливість вимагати скасування результатів перевірки та призначення нової документальної позапланової перевірки відповідно до підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України. 
Платник податків має право на подання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, після закінчення такої перевірки. Проте реалізація такого права має здійснюватися відповідно до вимог, встановлених ПК України , і до прийняття рішення за результатами такої перевірки. Поряд з цим платник податків не позбавлений права довести у судовому процесі, що він вжив всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної перевірки, не ухилявся від її проведення, тобто, його поведінка жодним чином не була спрямована на перешкоджання контролюючому органу у здійсненні податкового контролю. 
Отже, ГУ ДПС у Волинській області було дотримано вимог чинного законодавства щодо процедури проведення перевірки, тому будь-які протиправні дії зі сторони посадових осіб відсутні, а вся поштова кореспонденція контролюючого органу вважається належним чином врученою ОСОБА_1 
Предметом доказування у цій справі, зокрема, є правомірність висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки, та оскільки такі мотивовані саме відсутністю первинних документів, суд повинен першочергово надати оцінку факту ненадання платником документів контролюючому органу та правомірність висновків контролюючого органу, з огляду на положення пункту 44.6 статті 44 ПК України. 
Таким чином суд першої інстанції у розглядуваній справі, не встановивши належність первинних документів до предмету доказування, дійшов передчасних висновків щодо призначення судової експертизи. Зокрема, окружним судом не була досліджена і природа походження первинних документів, які не були надані під час проведення податкової перевірки. 
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апелянта Головного управління ДПС у Волинській області про те, що суд першої інстанції спірною ухвалою від 31.10.2025 необґрунтовано призначив судово-економічну експертизу із поставленими на вирішення питаннями. 
При цьому, апеляційний суд зазначає, що питання, з яких має бути проведена експертиза, крім іншого, повинні: стосуватись предмету доказування у справі; забезпечувати вирішення спору по суті; являтись спірними в межах справи та предмету позовних вимог, що розглядається судом. Натомість, питання, які не забезпечують вирішення спору по суті, не стосуються предмету доказування, виходять за межі спеціальних знань експерта чи стосуються питань права, не можуть бути предметом експертного дослідження. 
Водночас, призначення необґрунтованої експертизи призводить до невиправданого затягування судового процесу, що є неприпустимим. 
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проголошуючи право на справедливий суд, указала його складовою розгляд справи упродовж розумного строку. Реалізація цього елемента права на справедливий суд знайшла своє відображення у приписах статті 2 КАС України щодо завдань та основних засад адміністративного судочинства, яка, визначаючи завдання адміністративного судочинства, передбачила необхідність своєчасного вирішення судом спорів. 
Відповідно до ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржена відповідачем ухвала суду першої інстанції від 31.10.2025 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області задовольнити.
Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року про призначення судової економічної експертизи та зупинення провадження у справі № 140/9215/25 – скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про призначення експертизи – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 16.02.26