ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/3759/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року 
у адміністративній справі № 340/3759/25 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року задоволено частково адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 22.05.2025 року №00061480704 (форми "С"), в частині застосування до штрафних (фінансових) санкцій в сумі 36830,16 грн., а також стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1061,98 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.
Одночасно, цим же рішенням суду першої інстанції відмовлено у задоволені адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в частині протиправності і скасування податкового повідомлення-рішення від 26.05.2025 №00061500704 про застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 5100,00 грн, і податкового повідомлення-рішення форми «С» від 26.05.2025 №00061480704 про застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 75,00 грн.
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Головним управлінням Державної податкової служби у Кіровоградській області в частині задоволення вимог позивача з підстав неправильності та неповноти дослідження судом першої інстанції всіх обставин у справі, а також порушення норм матеріального права, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення по суті заявлених позовних вимог, у звязку з чим просить скасувати судове рішення та ухвалити інше рішення про відмову у задоволенні вимог позивача у повному обсязі.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши за матеріалами справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, їх правову оцінку та застосування до них норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог відповідача виходячи з нижченаведеного
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувані у цій справі позивачем податкові повідомлення-рішення форми «С» від 26.05.2025 №00061480704, яким за порушення п.1, п.2 ст.3 Закону №265/95-ВР та на підставі п.1 ст.17 цього Закону до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 36905,16 грн, та форми «С» від 26.05.2025 №00061500704, яким за порушення п.11 ст.3 Закону №265/95-ВР, на підставі п.7 ст.17 цього Закону до позивачки застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 5100,00 грн (а.с.45зв.-47, 54) – були винесені на підставі акту від 06.05.2025 №5523/11/28/РРО/ НОМЕР_1 (а.с.34-35), оформленого за результатом проведеної фахівцями відповідача згідно ст.ст. 20, 80 Податкового кодексу України на підставі наказу ГУ ДПС у Кіровоградській області від 01.05.2025 №627-п (а.с.50) і направлень фактичної перевірки господарської одиниці – кафе, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 , з метою здійснення податкового контролю. 
В зазначеному акті перевірки зафіксовано, що копію наказу на проведення фактичної перевірки отримано особисто ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним записом в направленнях на перевірку від 06.05.2025 №1452 та №1453 (а.с.51-52), а перед початком фактичної перевірки позивача була здійснена контрольно-розрахункова операція, оформлена актом від 06.05.2025 (а.с.36), а також відображено встановлені під час перевірки порушення позивачкою вимог пунктів 1, 2, 11 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі – Закон №265/95-ВР), які базуються на тому, що перед початком фактичної перевірки кафе була проведена контрольно розрахункова операція, під час якої було придбано 1 пляшку пива по ціні 50,00 грн, розрахункову операцію через РРО не проведено та не видано розрахункового документа, що засвідчує факт купівлі товару. Загальна сума розрахункових операцій, із врахуванням контрольної розрахункової операції, на момент перевірки склала 300,00 грн. При цьому згідно х-звіту через РРО проведено 250,00 грн, чим порушено вимоги п.1, п.2 ст.3 Закону №265/95-ВР. Крім того, вибірковим аналізом аналітичної системи СОД РРО встановлено, що в кафе через РРО ф.н.3001060344 роздруковуються невідповідні розрахункові документи, в яких відсутній обов`язковий реквізит, а саме «цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (серія і номер)» і які не відповідають вимогам Положення про форму та зміст розрахункових документів, оформлених Додатком 2, в яких відсутній зазначений вище обов`язковий реквізит на загальну суму 24553,44 грн, що порушує вимоги п.1, 2 ст.3 Закону України №265/95-ВР. Також вибірковим аналізом системи з баз даних СОД РРО (ф.н.3001060344) встановлено, що при реалізації 17.11.2024 вина «Алазанське Біле», на суму 43,0 грн, виконано розрахункову операцію через РРО (ф.н.3001060344) з роздрукуванням о 15:20:40 год. фіскального чеку №5330002, з порушенням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизного товару, оформленого Додатком 1, чим порушено вимоги п.11 ст.3 Закону України №265/95-ВР.
Надаючи оцінку спірним у цій справі правовідносинам, суд першої інстанції правильно спираючись на положення: ст.2, пунктів 1, 2, 11 ст.3, ч.1 ст.8, ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) обґрунтовано наголосив, що суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції, а виходячи з висловленої Верховним Судом у постанові від 02.02.2023 року по справі №500/6845/21 правової позиції стосовно застосування положень пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР і обов`язків суб`єкта господарювання, що випливають зі змісту пункту 1 та пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, з урахуванням затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 13 від 21 січня 2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 року за № 220/28350 Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів (далі – Положення № 13), зокрема, пункту 1 і пункту 3 розділу I, пункту 2 розділу 2 цього Положення № 13 і підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 і пункту 226.7 статті 226 Податкового кодексу України, суд першої інстанції цілком обґрунтовано підсумував, що маркування продукції маркою акцизного податку підтверджує сплату акцизу та легальність ввезення та реалізації на території України відповідних виробів, а отже розрахунковим може вважатися лише документ, який відповідає вимогам зазначеного Положення, при цьому, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої є обов`язковим реквізитом фіскального касового чеку, а отже відсутність цього реквізиту у фіскальному чеку має кваліфікуватися як те, що такий документ не є розрахунковим.
Посилаючись на сформований Верховним Судом в постанові від 02 лютого 2023 року по справі № 500/6845/21 правовий висновок стосовно різниці недоліків реквізиту у розрахунковому документі від відсутності відповідного реквізиту взагалі за нормами Положення №13 та надаючи оцінку джерелу отриманої контролюючим органом інформації, яка свідчить про допущені позивачем порушення, суд першої інстанції при вирішенні спору у цій справі з урахуванням наведених у Законі №265/95-ВР термінів «фіскального серверу контролюючого органу», «електронного фіскального звіту», «електронної копії розрахункового документа», «електронної копії фіскального звітного чека», «електронної копії фіскального звіту» та наголошуючи на положеннях підпунктів 41.1.1. 41.1.2. пункту 41.1 статті 41, пункту 61.1 статті 61, пунктів 62.1-62.3 статті 62, пункту 72.1 статті 72, пункту 74.1 статті 74, статті 83 Податкового кодексу України – суд першої інстанції у цій справі правильно визначив, що контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем вищенаведених вимог законодавства, про які зазначено в акті фактичної перевірки, окрім іншого і на підставі даних СОД РРО.
Відповідно, аналізуючи положення пунктів 1, 2, 3, 4, 7 розділу ІІ затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 05 серпня 2020 року №477 Порядку функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - Порядок), суд першої інстанції цілком обґрунтовано наголосив на тому, що відповідач під час проведення фактичної перевірки, мав правову можливість використовувати податкову інформацію яка міститься в СОД РРО, зокрема щодо перевірки наявності (відсутності) коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД та цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, інформація та дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій проведених позивачем у відповідний перевіряємий період.
При цьому, виходячи зі змісту Додатку 1 до Закону України «Про Митний тариф України» від 19.10.2022 року № 2697-IX у групі 22 «Алкогольні та безалкогольні напої і оцет» яким визначено, що алкогольні напої класифікуються в товарних позиціях 2203-2206 або в товарній позиції 2208, а структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків) – суд звернув увагу на пп.2.2.15 п.2.2 акту перевірки від 06.05.2025 №5523/11/28/РРО/3498402246, в якому вказано, що у використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості не забезпечено, а саме при продажу підакцизних товарів у фіскальних чеках не відображається код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД. До акту перевірки додається перелік розрахункових документів, в яких відсутній код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, оформлений додатком 1 (а.с.34-35). А ознайомившись із складеним у вигляді таблиці Додатком 1 до акту фактичної перевірки суд установив, що наведений у ньому перелік фіскальних чеків не містить десятизначного відповідного коду товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД (а.с.41), що за висновком суду підтверджує правомірність винесено відносно позивача податкового повідомлення-рішення від 26.05.2025 №00061500704.
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у відповідності до пункту 7 статті 17 Закону №265/95-ВР в сумі 5100,00 грн (17 грн х 300) податковим повідомленням-рішенням від 26.05.2025 №00061500704 в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів не знаходить правових підстав для апеляційного перегляду висновку суді в цій частині.
Разом з тим, перевіривши рішення суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині в межах апеляційної скарги відповідача, колегія суддів визнає цілком обґрунтованими висновки суду про не підтвердження висновків податкового органу щодо реалізації позивачем алкогольних напоїв через РРО без цифрового значення штрихового коду (серія та номер) марки акцизного податку в фіскальних чеках та про не доведеність належними і допустимими доказами факту вчинення позивачем порушення у вигляді проведення розрахункової операції через РРО розрахункових операцій з реалізації підакцизних товарів без зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер), так само як і видачі розрахункових документів невстановленої форми по зазначеному в таблиці Додатком 2 до акту фактичної перевірки переліку фіскальних чеків на загальну суму 24553,44 грн. 
Враховуючи предмет спору у цій справі з урахуванням встановлених судом першої інстанції фактичних обставин на підставі долучених до справи письмових доказів та з урахуванням положень Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», та Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2010 №1251, а також пп.14.1.107. пп.14.1.109. п.14.1 ст.14, п.226.1. п.226.9. абз.5 п.226.10 ст.226 Податкового кодексу України, колегія суддів цілком погоджується з висновками суду першої інстанції про неповноту дослідження контролюючим органом у спірному випадку обставин про маркування алкогольної продукції однаковими марками акцизного податку та не доведеністю належними і достовірними доказами порушення позивачем вимог чинного законодавства.
Підсумовуючи вищевикладені обставини у сукупності та того, що доводи апеляційної скарги відповідача зводиться тільки до незгоди із наданою судом першої інстанції правовою оцінкою встановленим обставинам у взаємозв`язку із наявними в матеріалах справи доказами та нормами матеріального права, якими врегульовано спірні у цій справі правовідносини, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача, та вважає, що рішення суду першої інстанції у цій справі має бути залишено без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя А.О. Коршун 

суддя Д.В. Чепурнов