Справа №:331/1678/25
Провадження №: 2/755/4058/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2026 р.  Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді:  Хромової О.О.,
при секретарі:   Церні В.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс», третя особа - Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про повернення стягнутого за виконавчим документом, 

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», третя особа - Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., в якому просить стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти у сумі 15 415,28 грн та судові витрати.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 лютого 2022 року Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименком А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису від 03 квітня 2021 року № 81105, вчиненого Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 13 378,50 грн, стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 700,00 грн, основної винагороди - 1 337,85 грн. Також 01 грудня 2023 року в рамках вказаного виконавчого провадження винесено постанову про арешт коштів боржника. Рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 травня 2024 року по справі № 214/175/24 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 01 грудня 2023 року № 81105, вчинений Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 13 378,00 грн. Проте, в жовтні 2024 року з банківського рахунку позивача було стягнуто 15 415,28 грн, куди також включено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Кошти зараховано на рахунок приватного виконавця Єфіменко Д.О. Виконавче провадження завершено. Оскільки виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, тому підстава, на якій відповідач набув кошти в ході вчинення виконавчих дій, пов`язаних з його примусовим виконанням.
З урахуванням положень статті 1212 ЦК України, позов просила задовольнити та стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти у сумі 15 415,28 грн та судові витрати.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 27 березня 2025 року справу передано на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва за підсудністю.
В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.
30 червня 2025 року (вхід. № 37628) від представника відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до суду надійшли додаткові пояснення у справі.
Відповідач не згоден з доводами позивача в частині стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів на користь ОСОБА_1 у розмірі 15 415,28 грн, а також стягнення судових витрат. Позивач підписавши кредитний договір взяв на себе зобов`язання повернути кредитні кошти. Тобто, поняття безпідставності недоречно використовувати до відповідача, оскільки останній мав підстави для стягнення боргу за кредитним договором. До того ж, первісний кредитор надсилав вимогу про негайне стягнення заборгованості за кредитним договором від 23 червня 2018 року № 301758-А. Таким чином, боржник належним чином був проінформований про наявність заборгованості та отриманих йому коштів за кредитним договором від 23 червня 2018 року № 301758-А.
Позивач посилається на рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 травня
2024 року по справі № 214/175/24, яким не визнано кредитний договір від 23 червня 2018 року № 301758-А нечинним. До того ж, сам позивач у позовній заяві вказує на те, що ознаки, характерними для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі, грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Проте, позивач був пов`язаний договірними правовідносинами з відповідачем.
Оскільки позивач не оскаржує, що 23 червня 2018 року між ним та ТОВ ««СС ЛОУН» укладено кредитний договір, то, відповідно, підстав для повернення коштів немає.
Виконавчий напис № 81105, вчинений 03 квітня 2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., таким, що не підлягає виконанню, не визнавався, кредитний договір від 23 червня 2018 року № 301758-А нечинним не визнавався, тобто підстави для стягнення безпідставно набутих коштів на підставі статті 1212 ЦК України відсутні.
Позивач також вказує на те, що безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Виходячи з того, що рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 травня 2024 по справі № 214/175/24 не визнався нечинним кредитний договір від 23 червня 2018 року № 301758-А, то і причин для визнання стягнення безпідставним немає.
З огляду на викладене у задоволенні позову просили відмовити.
Суд враховує, що доказів надсилання письмових пояснень від 30 червня 2025 року іншим учасникам справи не надано.
Третя особа - Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. правом на подання письмових пояснень не скористалася. Конверт з копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви з додатками, що направлявся на адресу місцезнаходження третьої особи, повернувся до суду не врученим з відміткою оператора поштового зв`язку «Укрпошта» про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою».
Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.
Позивачем заявлено позовну вимогу про повернення стягнутого на підставі виконавчого напису визнаного таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З відкритого порталу даних Єдиний державний реєстр судових рішень встановлено, що у провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя перебувала цивільна справа № 214/175/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», третя особа Приватний нотаріус Обухівського міського нотаріального округу Головкіна Я.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Києва від 28 травня 2024 року по справі № 214/175/24 виконавчий напис № 81105 від 01 грудня 2023 року, вчинений Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 13 378,50 гривень визнано таким, що не підлягає виконанню.
Також судом встановлено, що 23 лютого 2022 року Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименко А.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 81105 від 03 квітня 2021 року Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 13 378,50 грн.
Також 01 грудня 2023 року в рамках вищезазначеного виконавчого провадження було винесено постанову про арешт коштів боржника.
Рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 травня 2024 року по справі
№ 214/175/24 набрало законної сили 27 червня 2024 року.
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У наведеній правовій нормі мова йде про преюдиційні факти. Преюдиційність (від лат. praejudicio - предрешение) - у процесуальному праві обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набравшим законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових актів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів.
Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 922/643/19). 
Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 грудня 2019 року по справі № 916/1041/17).
Отже, обставини, встановлені рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 травня 2024 року по справі № 214/175/24 мають преюдиціальне значення та не доказуються при розгляді даної справи.
Судом встановлено, що 02 жовтня 2024 року Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименко А.О. на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису № 81105, виданого 03 квітня 2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 13 378,50 грн.
Приватним виконавцем встановлено, що вимоги виконавчого документа виконано в повному обсязі.
З виписки по картці/рахунку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01 жовтня 2024 року по 01 жовтня 2024 року встановлено, що з рахунку здійснено списання грошових коштів у сумі 15 514,28 грн. 
Суд враховує, що виписка не містить відомостей про списання вказаної суми коштів в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, відомостей про призначення платежу, отримувача, тощо.
За приписами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно із положеннями частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Постановою Верховного Суду від 18 січня 2024 року по справі № 463/7127/22 зазначено, якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня. 
Схожі за змістом правові висновки містяться також у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18.
У постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2017 року у справі № 3-905гс17 та у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 757/42443/16 (провадження № 61-38890св18) зазначено, що виходячи зі змісту статті 1212 ЦК України можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання. Кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Відтак, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно, що мало місце і в даних правовідносинах.
У постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19 вказано, що положення 83 Глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Частиною першою статті 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Звертаючись до Дніпровського районного суду міста Києва позивачем ОСОБА_2 заявлено вимогу про стягнення з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» безпідставно набутих грошових коштів у сумі 15 415,28 грн, що стягнуті в межах виконавчого провадження № на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що стягнення відбулося в примусовому порядку в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису № 81105, вчиненого 01 грудня 2023 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В.
Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач посилалась на визнання рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 травня 2024 року по справі № 214/175/24 виконавчого напису від 01 грудня 2023 року № 81105 таким, що не підлягає примусовому виконанню.
Як уже зазначалося раніше, рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 травня 2024 року по справі № 214/175/24 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 81105 від 01 грудня 2023 року, вчинений Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. щодо стягнення з ОСОБА_2 користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 13 378,50 гривень. 
Поряд з цим на примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименка А.О. перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису № 81105, вчиненого 03 квітня 2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. щодо стягнення з ОСОБА_1 користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 13 378,50 грн.
Таким чином, відомостей про визнання виконавчого напису саме за № 81105, вчиненого 03 квітня 2021 року, а не 01 грудня 2023 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» загальної суми заборгованості у розмірі 13 378,50 грн, матеріали справи не містять.
Відсутність правової підстави для стягнення в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 грошових коштів у сумі 15 415,28 грн позивачем не обґрунтовано, також позивачем не доведено, що підстава, на якій було здійснено стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, згодом відпала, а саме, що виконавчий документ - виконавчий напис 81105, вчиненого 03 квітня 2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. щодо стягнення з ОСОБА_1 користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 13 378,50 грн, визнано таким, що не підлягає примусовому виконанню.
Суд також враховує, що інформації про виконавче провадження, в межах якого здійснено списання грошових коштів в сумі 14 415,28 грн з рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» позивачем не надано, факт списання вказаної суми коштів саме в порядку примусового виконання в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 також не обґрунтовано. Надана позивачем виписка з карткового рахунку такої інформації не містить.
У свою чергу, слід зазначити, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до вимог частин третьої, четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті
77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Частинами першої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Згідно із вимогами статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, зазначив про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, скористався правом на подання додаткових доказів. Поряд з цим, з клопотанням про зміну порядку розгляду справи у встановлений судом строк позивач не звернувся.
Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року по справі 755/18920/18.
За вказаних обставин, а саме у зв`язку з недоведенням позивачем факту відсутності правової підстави для здійснення стягнення у виконавчому провадженні, підстави для стягнення на користь позивача грошових коштів у сумі 15 415,28 грн, як безпідставно набутого майна, відсутні.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю заявлених позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судові витрати, а саме витрати на оплату судового збору, підтверджено платіжною інструкцією від 13 березняя 2025 року № 0.0.4246035163.1 про оплату судового збору на суму 1 211,20 грн.
Згідно із пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 16, 18, 82, 1212 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274-279, 353 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс», третя особа - Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про повернення стягнутого за виконавчим документом, - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: 
АДРЕСА_1 .
Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 42254696, адреса місцезнаходження: бульв. Верховної Ради, буд. 34, офіс 511, м. Київ, 02094.
Третя особа - Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, адреса місцезнаходження: вул. Київська, буд. 115, офіс 1, м. Обухів, Київська обл., 08702
Повне рішення суду виготовлено 20 лютого 2026 року.

Суддя          О.О. Хромова