Справа № 740/7431/25 
Провадження № 2/740/761/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року м. Ніжин   
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі: 
головуючого - судді Карпуся І.М.,
із секретарем судового засідання Пулинець Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1413-5188 від 25.06.2024 в розмірі 75000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. 
В обґрунтування позову зазначено, що 25.06.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1413-5188(далі - кредитний договір). Договір підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором А 7227. 
Позивач свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконав та надав їй кредит у сумі 15000 грн. Відповідачка зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, внаслідок чого станом на 10.11.2025 її заборгованість по кредитному договору становить 87 795 грн., з яких: 15000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 70545 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими відсотками, прострочена заборгованість по комісії - 2250 грн.
Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику у загальній сумі 12795 грн., за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 75000 грн. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідачки не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину - 75000 грн., з яких: 15000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 60000 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. 

Відповідачкою ОСОБА_3 подано відзив, у якому не визнає позов, просить відмовити у його задоволенні. 
В обгрунтування зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявна в матеріалах справи паперова роздруківка договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що саме такий правочин підписувався електронним підписом уповноважених на те осіб (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа.
Наявна в матеріалах справи паперова копія спірного кредитного договору не може вважатися електронним документом (копією електронного документа), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору між сторонами .
Вказує, що вона не укладала та не погоджувала кредитний договір, роздруківку якого долучає представник позивача в якості копій до позовної заяви, відповідно не погодила процентну ставку, неустойку та інші кабальні умови кредитування. Жоден поданий позивачем доказ не підтверджує узгодження саме цих, а не інших кредитних умов.
Крім того, звертає увагу, що відповідно до договору 25.06.2024 №1413-5188 з ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", надано в позику 15000,00 грн., 1,5% (стандартна), яка нараховується на залишок неповерненої суми кредиту, базовий період - 30 днів.
При цьому жодних посилань на докази того, що відповідачем, як позичальником вчинено певні дії, які б об`єктивно свідчили б про добру волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту (підписані додаткові угоди, звернення про пролонгацію тощо), разом з позовом не надано.
Вважає, що право кредитора нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору - 24.07.2024, який споживач розуміє як дату завершення строку кредитування. Тому починаючи з цієї дати, нарахування процентів кредитором вже не відповідало вимогам закону та договору.
Кредитний договір 25.06.2024 №1413-5188 між сторонами укладено після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні більше 1% (в тому числі - 1,5%) є нікчемною в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, кредитор міг нарахувати протягом базового періоду - 30 календарних днів, який позичальник розумів як узгоджений строк кредитування, по договору від 25.06.2024 з ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", по максимальній ставці 1% на день, проценти на суму 4500,00 грн. 
Надані позивачем докази не підтверджують факту перерахування кредитних коштів відповідачці.
Враховуючи викладене, відповідачка вказує, що позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема не довів укладення договору позики (кредиту) з нею на умовах, що вказані в наданій копії договору позики (кредиту), не довів перерахування їй тіла кредиту, розмір фактично наданих у кредит коштів та законність розміру відсотків, які він просить стягнути за період користування кредитними коштами, а тому у задоволенні позову варто відмовити повністю.

Ухвалою судді 17.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні 25.03.2026 з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду 25.03.2026 задоволено клопотання відповідачки про витребування доказів та відкладено судовий розгляд на 20.04.2026.
Учасники справи в судове засідання 20.04.2026 не з`явилися, будучи викликаними шляхом доставлення судових повісток у електронні кабінети. 
Представник позивача одночасно з позовом надіслав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності та підтримку позову.
Відповідачка причин неявки у судове засідання 20.04.2026 не повідомила, клопотань чи заяв з процесуальних питань не подала, що згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. 
Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку.

25.06.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_4 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1413-5188 продукту «CreditKasa» (а.с.9 зворот-20).
Згідно п. 3.10 договору кредитодавець і позичальник визнають усі документи, підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, еквівалентними за значенням документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».
Сторони узгодили, що кредитодавець надсилає позичальнику підписаний договір у Особистий кабінет Позичальника та на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 (пункт 3.12 договору). 
Згідно п.п. 4.1., 4.6 кредитного договору загальний розмір кредиту становить 15000 грн. кредит надається шляхом безготівкового переказу вказаної грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.
Відповідно до п. 4.10 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом за стандартною процентною ставкою: - 1,5% за кожен день користування кредитом (застосовується протягом перших 180 календарних днів із дати укладення цього договору); - 1,18% - за кожен день користування кредитом (застосовується у період починаючи із 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту).
Пунктом 4.13 визначено, що строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит становить 365 календарних днів, дата повернення кредиту - 24.06.2025.
Відповідно до п. 4.15 орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення (за весь строк кредитування) складає 90 495 грн. та включає в себе суму кредиту, комісію та проценти за користування кредитом.
Згідно пункту 10.1 передбачено програму лояльності для позичальника у виді промо-ставки (вид процентної ставки) за користування кредитом у розмірі 0,90% за кожен день користування кредитом протягом перших 30 календарних днів першого базового періоду.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченоу ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію).
Частиною 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення ( відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення ( відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
На виконання ухвали суду, позивачем надано суду електронний доказ - кредитний договір від 25.06.2024 № 1413-5188 з Додатками та Правила відкриття кредитної лінії продукту CreditKasa, підписані представником позивача за допомогою ЕЦП та відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора. Підписання договору від кредитодавця директором товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» ОСОБА_5 судом перевірено через офіційний сервіс Центру сертифікації ключів (Центрального засвідчувального органу) за посиланням: https://czo.gov.ua/verify. Згідно з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 17.04.2026, на документі підпис створено о 15:23:39 25.06.2024, цілісність даних підтверджено. Всупереч твердженням відповідачки зміст зазначеного електронного доказу повністю ідентичний з доданими до позовної заяви їх паперовими копіями. 
Відповідачка, стверджуючи, що нею не підписувався кредитний договір саме з тими умовами, які зазначені у доданому до позові договорі, не надала суду договору з тими умовами, на яких договір укладався за її версією, тоді як згідно з п. 3.12. кредитного договору сторони узгодили, що кредитодавець надсилає позичальнику підписаний договір у особистий кабінет позичальника та на його електронну адресу. 
Суд звертає увагу також на те, що вказана у договорі електронна адреса боржника, на яку надсилався електронний договір ІНФОРМАЦІЯ_2 (пункт 3.12 договору) є діючою електронною адресою відповідачки, яку остання вказала у поданому до суду відзиві. 
Відомостей про визнання недійсним чи неукладеним договору №1413-5188 від 25.06.2024 матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд відхиляє доводи відповідачки про недотримання процедури укладення електронного договору. 
Отже, кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в електронній формі.
Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положення п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Позиція відповідачки зводиться до того, що позивач не довів, що відповідачка підписувала і укладала кредитний договір на умовах, зазначених у доданій до позову паперовій копії договору, та що відповідачці позивачем були надані кредитні кошти. Однак самою відповідачкою на підтвердження своїх заперечень жодних доказів не надано, клопотань про витребування доказів з банківської установи не заявлено, як не надано їх і самостійно, для спростування доводів про отримання нею кредитних коштів, тому суд вважає такі доводи відповідачки безпідставними та необґрунтованими. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримала кредит у ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», яке виконало свої обов`язки за електронним договором №1413-5188 та надало відповідачці кредит у сумі 15000 грн., шляхом перерахування коштів на її рахунок, що підтверджується копією довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та квитанцією LIQPAYвід 25.06.2024 (а.с.29 зворот - 30). 
У п. 4.6 кредитного договору сторони узгодили, що кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу, які у п. 13 договору зазначені за номером НОМЕР_1 .
Відповідачка не вказала про неналежність їй банківської карти, реквізити якої зазначені у кредитному договорі для зарахування кредитних коштів, не надала на підтвердження доводів про неотримання коштів від первісного кредитора виписки про рух коштів на банківському рахунку, до якого випущена зазначена картка, не надала відомостей установи банку, що така картка їй не видавалася, не подано доказів про звернення до правоохоронних органів про неправомірне використання її особистих даних.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
За приписами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. То ж певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
То ж з урахуванням наведеного суд доходить висновку, що позивачем надані докази виконання своїх зобов`язань за договором кредиту у повному обсязі, а саме здійснення переказу грошових коштів у сумі 15000 грн., про що надано копію довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та квитанцію LIQPAYвід 25.06.2024 (а.с.29 зворот - 30), тоді як відповідачкою окрім заперечень суду не надано жодних доказів, які б підтверджували, що для неї банком така картка не видавалася, чи що на банківський рахунок, до якого ця картка випускалася, кредитні кошти від не надходили. 
Згідно розрахунку заборгованості відповідачка не здійснювала погашення кредиту, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості станом на 10.11.2025 склав 87795 грн., з яких: 15000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 70545 грн. - заборгованість по нарахованих процентах, 2250 грн. - комісія (а.с. 30 зворот-36). 
Водночас, позивачем заявлено вимоги про стягнення не всієї суми заборгованості, а лише її частини - у сумі 75000 грн., з яких: 15000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 60000 грн. - прострочена заборгованість за процентами.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Заперечуючи позовні вимоги відповідачка, не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмета доказування задля спростування заявлених позовних вимог, фактично побудувавши свою позицію на концепції «негативного доказу».
Тому суд вважає доведеним факт невиконання ОСОБА_3 умов кредитного договору щодо повернення тіла кредиту у визначені договорами строки, а відтак позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15000 грн. підлягають задоволенню.

Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до п.4.16 договору № 1413-5188 денна процентна ставка складає 1,379% на день.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 № 3498-ХІ (далі - Закон № 3498-ХІ), відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Зазначений Закон № 3498-ХІ набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ХІ, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону
№ 3498-ІХ встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Враховуючи те, що кредитний договір було укладено 25.06.2024, тобто після набрання чинності Законом № 3498-IX, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,379 %, є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином для нарахування процентів за користування відповідачкою кредитними коштами, слід застосувати максимальну денну процентну ставку в розмірі 1%.
Згідно розрахунку заборгованості протягом 30-денного базового періоду (з 25.06.2024-24.07.2024) нараховувались проценти згідно умов договору за промо-ставкою 0,90%, що в сумі за вказаний період склало 4050 грн. 
В подальшому з 25.07.2024 по 24.06.2025 нарахування процентів за користування кредитом слід проводити виходячи з максимальної денної ставки - 1%, що становить 50250 грн. (15000 грн. х 1 % х 335 днів).
Таким чином, загальна сума заборгованості за відсотками ОСОБА_3 за узгоджений договором строк кредитування з 25.06.2024 - 24.06.2025 становить 54300 грн. 
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - у розмірі 69300 грн., з яких: 15000 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 54300 грн. - заборгованість за відсотками.
Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 92,40 % ( 69300 : 75000 х 100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог - у сумі 2238,30 грн. (2422,40 х 92,4%).
Керуючись ст.ст. 13, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, оф.407, код ЄДРПОУ 38548598) заборгованість за кредитним договором № 1413-5188 від 25.06.2024 у сумі 69300 грн. та судові витрати по сплаті судового збору за подання позову в сумі 2238 грн. 30 коп., а всього стягнути з неї 71538 (сімдесят одну тисячу п`ятсот тридцять вісім) грн. 30 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь