ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 712/12359/25		
Провадження № 22-ц/821/491/26		
категорія: 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Сіренка Ю.В.
за участю секретаря: Руденко А.О. 

учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,
відповідач: ОСОБА_1 , 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2025 року (ухваленого під головуванням судді Пересунька Я.В. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення складено 09 грудня 2025 року) у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

11 вересня 2025 року АТ «Акцент-Банк»» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 грудня 2019 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання послуг АТ «А-Банку» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. 
На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг АТ «А-Банку» відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.
Відповідачка була ознайомлена і погодилася з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 20 грудня 2019 року.
Відповідачем окрім Анкети-Заяви також підписано і Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка та інше.
Вказує, що позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі і на умовах, встановлених Договором. 
У порушення умов кредитного договору, відповідачка не виконала свої зобов`язання, а саме не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 05 вересня 2025 року відповідач має заборгованість в розмірі 12 922 грн 32 коп, що складається із: 7 234 грн 42 коп – заборгованість за кредитом; 5 687 грн 90 коп – заборгованість за відсотками; 00 грн 00 коп - штраф.
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. 
На підставі наведеного, позивач АТ «Акцент- Банк» просив суд стягнути з  ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.12.2019 у розмірі 12 922,32 грн та понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20 грудня 2019 року станом на 05 вересня 2025 року у розмірі 12 922 грн 32 коп, судовий збір – 2 422 грн 40 коп, а всього стягнуто 15 344 грн 72 коп. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки позичальник ОСОБА_1 отримала кошти за кредитним договором, активно користувалася ними з грудня 2019 року по вересень 2022 року включно, але не виконала умови Договору, що призвело до виникнення заборгованості, то суд вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 20 грудня 2019 року у розмірі 12 922 грн 32 коп., що складається із: 7 234 грн 42 коп – заборгованість за кредитом; 5 687 грн 90 коп – заборгованість за відсотками. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

05 січня 2026 року ОСОБА_1 подала через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2025 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю, вважаючи рішення суду першої інстанції ухваленим з порушенням норм матеріального права.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути договором приєднання, що узгоджується із висновками. викладеними у постанові ВП ВС від 03.07.2019 у справі №342/180/17).
Суд не взяв до уваги, що у підписаній відповідачем 20.12.2019 анкеті-заяві, відсутні відомості про вид платіжної картки, яку заявник бажає оформити, розмір кредитного ліміту, умови отримання кредиту, розмір відсотків та номер виданої картки.
В анкеті відсутні домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком докази не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із позичальником кредитного договору, оскільки такі документи не підтверджують вказані обставини.
Інші надані позивачем документи (Тарифи банку, Умови та правила) не підписані відповідачем.
Вказує, що Умови та правила банку є додатком до договору і розкривають деталі, які є обов`язковими для обох сторін, тому їхнє підписання є частиною процесу укладення договору, а не окремим документом, який його замінює.
Суд не врахував, що позивач обгрунтовуючи право вимоги, у тому числі, розмір відсотків і порядок їх нарахування, крім розрахунку кредитної заборгованості, посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» та Тарифи користування кредитною карткою, які не підписані відповідачем та позивачем.
Вказує, що доводи про те, що підписання паспорту споживчого кредиту свідчить про погодження умов договору, є необгрунтованими і тому, що анкета-заява, підписана відповідачем, не містить відомостей про те, яку саме картку отримав відповідач, який кредитний ліміт, тоді як паспорт споживчого кредиту містить умови щодо кредитування трьох кредитних продуктів «Універсальна», «Універсальна Голд» та «Картка Зелена».
Із наданого позивачем паспорту споживчого кредиту також не можливо встановити, який саме тариф передбачений для картки відповідача та, відповідно, на яких умовах укладався кредитний договір.
Звертає увагу, що позивачем не надано доказів належного ознайомлення відповідача з основними умовами кредитування, а твердження позивача про обізнаність відповідача з умовами кредитування станом на 20.12.2019 безпідставні, оскільки суду не надано примірника тих умов і правил, з якими погодився відповідач.
Надані позивачем примірники Тарифів та Паспорту споживчого кредитування не містять дати їх складання.
Суд першої інстанції не врахував, що розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором необхідно здійснювати за випискою по картці відповідача та врахувати лише фактичні витрати відповідача, які остання здійснювала за допомогою виданої їй позивачем кредитної картки, та в рахунок заборгованості за кредитом не може враховуватись списання відсотків за користування кредитом та комісії, оскільки між сторонами не було погоджено умов щодо їх сплати.
Згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідачем внесено на рахунок 123 391,45 грн, витрачено 136,313,77 грн, сума комісії 2 402,01 грн, у позові зазначено, що заборгованість складає 12 922,32 грн, з них 7 234,42 грн заборгованість за тілом кредиту та 5 687,90 грн – заборгованість за відсотками.
Проте, заборгованість за відсотками, яка вказана у позові, не збігається із розміром відсотків з випискою по картці .
Провівши розрахунки, відповідач зазначає, що різниця між фактично отриманими коштами та внесенням становить 136,313,77 грн (витрати по картці), - 8 486,78 грн (нараховані відсотки), - 161,20 грн (списань), - 2 402,01 грн – (комісії), -123 391,45 грн (сума зарахувань відповідачем коштів на картку) - 1 872,33 грн.
Крім того, суд не взяв до уваги, що в наданому позивачем розрахунку заборгованості за оспорюваним договором зазначена відсоткова ставка у розмірі 44,8% та 88,8%, діяла з 20.12.2020 до 31.05.2021, а далі 40,8% та 81,59%.

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 20 січня 2026 року, представник АТ «Акцент-Банк» - Ковальчук О.Ю., просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні апеляційної скарги, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2025 року залишити без змін, вважаючи рішення суду законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними. 

29 січня 2026 року від ОСОБА_1 на адресу Черкаського апеляційного судунадійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 20 грудня 2019 року ОСОБА_1 підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, в якій містилась наступна інформація: «Я згоден(-на) з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між мною і банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився(-лась) з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден(-на) з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден(-на) отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.abank.com.ua. Я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку www.abank.com.ua. Також підтверджую, що ознайомлений(-на) і згоден(-на) з Умовами та Правилами надання послуги накопичення скарбничка і згоден(-на) оформити дану послугу. Підписуючи дану заяву, я даю дозвіл на обробку банком всіх моїх персональних даних з метою та на умовах, встановлених у договорі про надання банківських послуг. Підтверджуючи, що я повідомлений(-на) про свої права, пов`язаних із зберіганням та обробкою моїх персональних даних, визначених чинним законодавством, про мету збору даних та осіб, яким передаються мої персональні дані. Я не планую здійснення угод за дорученням третіх осіб і в інтересах третіх осіб. Можливість вирішального впливу з боку інших осіб на проведення мною фінансових операцій відсутня. У разі появи такої особи (контролера) зобов`язуюсь повідомити про це банк. Умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту мені роз`яснені і зрозумілі, рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування мною отриманий.».
Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
За змістом Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена», встановлено пільговий період до 55 днів (діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою заборгованості); базова процентна ставка на залишок заборгованості в місяць (після закінчення пільгового періоду) – 3,9 % «Універсальна», 3,7 % «Універсальна GOLD», 3,7% «Зелена»; розмір прострочених зобов`язань по кредиту – подвійна процентна ставка, що діє в тарифі, нараховується з 1го дня виникнення зобов`язань: 7,8% «Універсальна», 7,4% «Універсальна GOLD», 7,4% «Зелена», довідка про стан заборгованості – безкоштовно, надання виписки за карткою у відділенні банку – безкоштовно (а.с. 40-41).
Крім того, ОСОБА_1 20.12.2019 також підписано простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком у відділенні банку і Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому відтворено вищевказані тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена» (а.с. 15).
Згідно з довідкою за картами, виданої АТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано банківську картку № НОМЕР_2 строком дії до вересня 2026 року (а.с. 30)
Відповідно до довідки АТ «Акцент-Банк» за лімітами, ОСОБА_1 20 грудня 2019 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 7 300 грн, 28 червня 2023 року – 7 234,42 грн, 23 лютого 2024 року – 7 300,00 грн (а.с. 31).
Відповідачка активно користувалася кредитним коштами банку, що підтверджується випискою по картці, останнє поповнення картки – 22.09.2022 року у розмірі 150,00 грн (а.с.16-29).
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 20 грудня 2019 року, укладеним між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 , станом на 05 вересня 2025 року, за нею рахується заборгованість у розмірі 12 922 грн. 32 коп, що складається із: 7 234 грн 42 коп – заборгованість за кредитом; 5 687 грн. 90 коп – заборгованість за відсотками; 00 грн 00 коп - штраф.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В повній мірі зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків, застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку «А-Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Із матеріалів справи вбачається, що АТ «Акцент-Банк», звертаючись до суду із даним позовом зазначав, що відповідач 20.12.2019 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі анкети-заяви відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, а також відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку та видано платіжну картку.
На підтвердження факту укладення кредитного договору, банком надано копію анкети-заяви від 20.12.2019; паспорт споживчого кредитування за програмою «Кредитна карта», який підписано відповідачем простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком 20.12.2019; Виписку по картці ОСОБА_1 за період з 20.12.2019 по 05.09.2025; додвіку за картками; Довідка за лімітами;витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк» розміщеного на сайті банку; Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна Голд», «Зелена»; розрахунок заборгованості за договором б/н від 20.12.2019 станом на 05.09.2025 та копію паспорту відповідача.
Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яка підписана ОСОБА_1 20.12.2019 та інформації, викладеної в указаній заяві, вбачається, що остання висловила свою згоду на те, що підписана нею анкета - заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими на рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг, згідна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту банку та зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку.
Також із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».
Колегія суддів звертає увагу на те, що підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта» від 20.12.2019, є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування». 
Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 9 Закону).
Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку (п. 12).
Зі змісту самого паспорту споживчого кредиту вбачається, що інформація в ньому зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2020, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.
Враховуючи, що паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана ОСОБА_1 до укладення кредитного договору та втратила чинність 01.01.2020, і матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.
Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Крім того, анкета-заява не містить інформації щодо розміру кредитного ліміту, строку кредитування та відсоткової ставки, а лише містить особисті дані позичальника і те, що ОСОБА_1 висловила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання Банківських послуг, тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.
Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цим Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та Тарифами ознайомилася відповідачка та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Акцент-банку.
В даному випадку, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про процентну ставку за кредитом, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У даному випадку Витяг Умов та Правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів користування кредитною карткою, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідачки, тому колегія суддів вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20.
Також банком на підтвердження умов кредитування було долучено довідку, із якої вбачається, що відповідачу було відкрито рахунок в банку № НОМЕР_3 та видано платіжну картку: № НОМЕР_4 , строком дії до вересня місяця 2026 року. Проте, із довідки не вбачається, на виконання якого саме договору і коли саме було відкрито поточний рахунок і видано платіжну картку.
Згідно довідки за лімітами, вбачається, що 20.12.2019 кредитний ліміт був встановлений у розмірі 7 300,00 грн, 28.06.2023 кредитний ліміт зменшено до 7 234,00 грн, 23.02.2024 ліміт збільшено до 7 300,00 грн.
Із наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що дана заборгованість утворилась станом на 05.09.2025 за кредитним договором від 20.12.2019, і становить  12 922,32 грн, з яких : 7 234,42 грн заборгованості за кредитом та 5 687,90 грн заборгованість за відсотками 
При цьому, розрахунок заборгованості здійснено позивачем за договором від 20.12.2019, який не містить визначеної відсоткової ставки та строків, а розрахунок заборгованості за відсотками здійснювався за ставками, які змінювались, а саме у період з 20.12.2019 по 30.05.2021 відсотки нараховувались за ставкою 44,4%, а в період з 31.05.2021 по 05.09.2025 нараховувались за ставкою 40,8%, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом розміру заборгованості за кредитним договором від 20.12.2019.
Разом з тим, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Як вбачається з цієї норми, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23) тощо.
Розрахунок заборгованості, на який посилається банк, не є первинним документом, який підтверджує отримання відповідачем кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом на підтвердження наявної заборгованості.
Також, позивачем надано до суду першої інстанції банківську виписку з рахунку позичальника, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Як вбачається з наданої позивачем виписки по картці ОСОБА_1 , вона активно користувалась рахунком, знімала кошти, здійснювала розрахунок товарів, послуг, переказ коштів на інші рахунки, а також внесення коштів на картковий рахунок. 
Колегія суддів зауважує, що розрахунок заборгованості відповідача за кредитом необхідно здійснювати по виписці по картці відповідача та враховувати лише фактичні витрати відповідача, які остання здійснювала за допомогою виданої їй позивачем кредитної картки, та в рахунок заборгованості за кредитом не має враховуватись списання відсотків за користування кредитом, оскільки між сторонами не було погоджено їх розмір, як і не було погоджено те, що вказані відсотки за користування кредитом мають зараховуватися позивачем до заборгованості за тілом кредиту.
Колегія суддів звертає увагу, що із виписки по картці відповідача вбачається, що позивачем протягом всього часу кредитування нараховувались відповідачу відсотки за користування кредитом, та вказані відсотки додавались до основної суми витрат.
Оскільки матеріали справи не містять доказів погодження з відповідачкою розміру відсотків та умов їх нарахування, колегія суддів вважає, що позивач безпідставно включив у розмір заборгованості вказану складову.
Згідно виписки по картці відповідача вбачається, що за період з 20.12.2019 по 05.09.2025 позивачем по справі були нараховані та списані з відповідача відсотки за користування кредитом у розмірі 8 486,78 грн.
Таким чином, враховуючи, що відповідачкою за вказаний позивачем період було використано кредитні кошти у розмірі 136 313,77 грн, при цьому, ОСОБА_1 було погашено 123 391,45 грн, та враховуючи списані відсотки у розмірі 8 468,78 грн, тому до стягнення з відповідачки на користь банку підлягає сума у розмірі 4 453,54 грн.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином надані позивачем розрахунок заборгованості та виписку за картковим рахунком та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, отже рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ «Акцент- Банк» та стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором №б/н від 20.12.2019 в розмірі 4 453,54 грн.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Звертаючись до суду з позовом, АТ «Акцент-Банк» сплатило судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 
Позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» задоволено частково, а саме на 34,46 %, то позивач має право на відшкодування пропорційно задоволеним вимогам: сплаченого судового збору у сумі 834,76 грн (2 422,40 грн х 34,46 %).
За подачу апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір в розмірі 3 633,60 грн.
Оскільки апеляційну скаргу відповідача задоволено частково та зменшено розмір суми, що підлягає стягненню із неї, позивачем АТ «Акцент-Банк» має бути компенсовано 2 381,46 грн. судового збору.
Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку, сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином, застосувавши зустрічне зарахування, колегія суддів вважає за доцільне стягнути із АТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 546,70 грн (2 381,46 грн. – 834,76 грн).

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2025 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 20 грудня 2019 року у розмірі 4 453,54 грн.
Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 546,70 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча         О.В. Карпенко

Судді          Л.І. Василенко

Ю.В. Сіренко