ЄУН 337/1469/26
2/337/1385/2026
РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді – Мурашової Н.А.
за участю секретаря – Туяк О.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Токмацької міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно,
ВСТАНОВИВ:
09.03.2026 до суду через систему «Електронний суд» надійшов позов, в якому позивач ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,30кв.м., житловою площею 30,60кв.м.
Позов мотивував тим, що право власності на вказану квартиру він набув на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05.06.1995 державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори Зиріною О.Ю., реєстровий №1165, та зареєстрованого. 14.06.1995 Токмацьким районним бюро технічної інвентаризації, реєстраційний напис №9663. Наразі вказана квартира знаходиться на тимчасово окупованій території і у зв`язку пошкодженням майна у нього виникло право на отримання компенсації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №381 від 21.02.2023 «Про затвердження Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення». Для отримання такої компенсації обов`язковою умовою є наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію права власності на пошкоджене майно. В квітні 2025 він звернувся до державного реєстратора з заявою про реєстрацію права власності на вказану квартиру. Однак, 28.05.2025 отримав рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, у зв`язку з неотриманням державним реєстратором відповіді з Бюро технічної інвентаризації, яке до 2013 року здійснювало реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна відповідно до чинного на той час законодавства. Отже, іншим чином зареєструвати право власності на вказану квартиру і отримати компенсацію за її пошкодження він не може, чим порушується, не визнається його право власності на майно, яке він набув правомірно, відповідно до чинного на момент набуття права власності законодавства. Таке порушення підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухоме майно на підставі ст.392 ЦК України.
Ухвалою суду від 10.03.2026 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за цим позовом та призначено підготовче судове засідання.
Цією ж ухвалою витребувано у позивача ОСОБА_1 оригінали або нотаріально засвідчені копії договору купівлі-продажу від 05.06.1995 року, технічного паспорту на квартиру, а також з Запорізького державного нотаріального архіву копію нотаріальної справи з посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого 05.06.1995 року державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори Зиріною Е.О., реєстровий №1165.
Витребувані документи надійшли до суду 23.03.2026. 
Ухвалою суду від 02.04.2026 за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Лимаря А.В. замінено первісного відповідача Токмацьку міську раду Пологівського району Запорізької області на належного Токмацьку міську військову адміністрацію Пологівського району Запорізької області.
Ухвалою суду від 15.04.2026 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Лимар А.В. не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити.
Представник відповідача Токмацької міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області Кияшко Т. в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить прийняти рішення на розсуд суду.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.
Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.
Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, та інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа – добросовісний набувач унаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року).
Ст.41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно з ст.316,317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст.319,321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
23.02.2023 було прийнято Закон України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України», який визначає правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, з дня введення в Україні воєнного стану.
Крім того, постановою КМУ №381 від 21.04.2023 затверджено Порядок надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги “єВідновлення”.
За змістом вказаних нормативно-правових актів передбачена ними компенсація надається, зокрема, за умови, що відомості про право власності на пошкоджений об`єкт внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі відсутності такого запису первісно слід провести таку реєстрацію.
Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації» (п.3 ст.3 Закону).
Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії ( п.3.ч.3 ст.10 Закону).
Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.06.1995 по цей час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Вказану квартиру позивач придбав у власність на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05.06.1995 державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори Зиріною О.Ю. за реєстровим №1165.
На момент набуття права власності позивачем державна реєстрація об`єктів нерухомого майна здійснювалась бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад.
Квартира за адресою: АДРЕСА_2 була зареєстрована за позивачем ОСОБА_1 Токмацьким районним бюро технічної інвентаризації 14.06.1995, реєстраційний напис №9663. 
Відомості про ОСОБА_1 як власника зазначеної квартири відображені в технічному паспорті на нерухомість.
Згідно технічного паспорту вищевказана квартира загальною площею 52,30 кв.м., розміщена на четвертому поверсі будинку і складається з двох окремих житлових кімнат площею 30,60 кв.м., коридору площею 5,70 кв.м., кухні площею 7,80 кв.м., роздільного сан вузла загальною площею 4,3 кв.м. (ванна кімната – 2,9 кв.м.; вбиральня – 1,4 кв.м.) та вбудованої шафи площею 0,80 кв.м., квартира обладнана лоджією площею 3,10 кв.м.
Згідно висновку, складеного 04.03.2026 СОД ФОП ОСОБА_2 , орієнтовна вартість квартири АДРЕСА_1 , без врахування податку на додану вартість, станом на 04.03.2026 складає 150 101,00грн.
Відповідно до рішення №79140030 від 28.05.2025 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг ЗМР відмовлено позивачу ОСОБА_1 в проведені реєстраційних дій – реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з відсутністю відповіді на запит до Бюро технічної інвентаризації, яке здійснювало реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна відповідно до чинного на той час законодавства.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 10.03.2026 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 не зареєстровано.
Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» м.Токмак Пологівського району Запорізької області, де знаходиться нерухоме майно позивача та Токмацьке міське бюро технічної інвентаризації, є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.
Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .
З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
За правилами ст.392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлений, зокрема, у випадку, коли особа є вже власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 зазначила, що правила ст.392 ЦК України застосовуються не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно.
Так, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач ОСОБА_1 правомірно набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого 05.06.1995 договору купівлі-продажу, зареєстрованого в БТІ, тобто відповідно до чинного на момент придбання майна законодавства.
Фактично з моменту придбання квартири і до цього часу позивач зареєстрований у вказаній квартирі.
З 26.02.2022 по цей час м.Токмак Запорізької областіє тимчасово окупованою територію України. 
Позивач ОСОБА_1 має право на компенсацію відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №381 від 21 квітня 2023 «Про затвердження Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення». Обов`язковою умовою для цього є наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності на пошкоджений об`єкт. У разі відсутності такого запису первісно слід провести таку реєстрацію.
Судом встановлено, що право власності позивача на вказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який функціонує з 01.01.2013, не зареєстровано. 
При розгляді заяви позивача про реєстрацію права власності державний реєстратор не зміг отримати та перевірити інформацію про реєстрацію права власності в Токмацькому міському БТІ, яке також знаходиться на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Відомості про переміщення установи на підконтрольну територію України в справі відсутні.
Отже, на теперішній час позивач ОСОБА_1 позбавлений права в передбаченому законом порядку зареєструвати своє право власності на зазначену квартиру і відповідно вільно володіти та розпоряджатись нею, чим порушується (не визнається) його право власності.
На підставі вищевикладеного, виходячи з вимог діючого законодавства, завдань цивільного судочинства, принципів верховенства права, законності, пропорційності, справедливості та розумності, суд вважає необхідним захистити порушене право позивача шляхом визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Таким чином, позов ОСОБА_1 слідзадовольнити повністю.
Керуючись ст.41 Конституції України, ст.15,16,182,316,317,319,321,328,392 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов  ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Визнати за  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,30кв.м., житловою площею 30,60кв.м.
Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя     Н.А. Мурашова

22.04.2026