ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/11154/25  Номер провадження 22-ц/814/998/26	Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,
за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в інтересах якого діє представник Козченко Наталія Василівна, на рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 25 вересня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії - 
В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовної заяви
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач успадкувала після смерті бабусі ОСОБА_2 спадщину у вигляді недоотриманої пенсії в суму 124544,45 грн, що належала спадкодавцю на підставі повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавський області від 12 листопада 2024 року. 
09 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Личаківського відділу Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про виплату успадкованих коштів недоотриманої пенсії в сумі 124544,45 грн, що належала спадкодавцю на підставі повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області від 12 листопада 2024 року. 
23 квітня 2025 року позивач звернулась із заявою повторно, оскільки кошти так і не були отримані. 
30 травня 2025 року відповідач надав лист, де було зазначено, що «відповідно до звернення від 09 грудня 2024 року, обліковано недотриману пенсію за виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165. Виплата недоотриманої пенсії буде проводитися за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік». 
У зв`язку з невиплатою грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, позивач звернулася до суду із відповідною позовною заявою, у якій прохала суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 124544,45 грн, а також усі понесені судові витрати.
Короткий зміст рішення місцевого суду
Рішенням Шевченківського районного суду міста Полтави від 25 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії задоволено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом після смерті баби, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 124544,45 грн.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968,96 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
З рішенням Шевченківського районного суду міста Полтави від 25 вересня 2025 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохав суд оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Позиції учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, рішення місцевого суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному дослідженні місцевим судом обставин справи.
Відповідачем зауважено, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, як внутрішньо переміщена особа та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На дату смерті виплата пенсії не проводилась, у зв`язку з відсутністю довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Питання виплати недоотриманої пенсії, у зв`язку зі смертю пенсіонера, регулюється статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, якщо на день смерті пенсіонера виплата пенсії не здійснювалась не з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, розмір недоотриманої пенсії визначається відповідно до вимог статті 46 вказаного вище Закону, а саме не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.
Також вказано, що у жовтні 2025 року на рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк», перераховано суму в розмірі 2361,00 грн, залишок облікованих пенсійних коштів становить 119189,74 грн.
Щодо відзиву на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу позивач прохала суд залишити рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 25 вересня 2025 року без змін, а апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області без задоволення.
Позивачем наголошено, що припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій відповідача спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.
Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції
02 квітня 2026 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - Козченко Н.В. до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання, у якому представник відповідача прохала суд розгляд справи проводити за її відсутності.
19 березня 2026 року через систему «Електронний суд» до Полтавського апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 – адвоката Швеця Д.Ю. про розгляд справи без участі, в якій заявник прохав суд розгляд справи здійснювати за відсутності позивача та її представника, залишивши рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 25 вересня 2025 року без змін.
Інші учасники справи, будучи належим чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, на розгляд справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Встановлені обставини справи
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 грудня 2024 року, посвідченим державним нотаріусом Четвертої львівської державної нотаріальної контори, Чеглакова Г.Ю. успадкувала після смерті ОСОБА_2 , спадщину у вигляді недоотриманої пенсії в сумі 124544,45 грн, що належала спадкодавцю на підставі повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавський області від 12 листопада 2024 року (а.с. 08).
09 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Личаківського відділу Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про виплату успадкованих коштів недоотриманої пенсії в сумі 124544,45 грн, що належала спадкодавцю на підставі повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області від 12 листопада 2024 року.
23 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавський області із заявою про надання письмової відповіді про стан розгляду її заяви про виплату успадкованих коштів (а.с. 08). 
30 травня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавський області надало лист, де було зазначено, що «відповідно до звернення від 09 грудня 2024 року, обліковано недотриману пенсію за виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165. Виплата недоотриманої пенсії буде проводитися за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік» (а.с. 09).
Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
За змістом статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Разом з тим, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Аналіз зазначених приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також подібних за змістом приписів статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.
Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується з приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Приписи частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. При включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц вказано, що підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 31 жовтня 2022 року у справі № 727/12371/21, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд попередньої інстанцій обґрунтовано виходив з того, що позивач успадкувала право на належні спадкодавцю суми пенсії на підставі статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначеної пенсії і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на її отримання.
Так, з матеріалів справи вбачається та не оскаржується учасниками справи, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 грудня 2024 року, посвідченим державним нотаріусом Четвертої львівської державної нотаріальної контори, Чеглакова Г.Ю. успадкувала після смерті ОСОБА_2 , спадщину у вигляді недоотриманої пенсії в сумі 124544,45 грн, що належала спадкодавцю на підставі повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавський області від 12 листопада 2024 року.
Крім того, відповідач не доводив, що нараховані суми пенсії не були виплачені з вини ОСОБА_2 .
З огляду на вище вказане, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 124544,45 грн.
Що ж стосується доводів відповідача щодо перерахування на рахунок позивача грошових коштів у розмірі 2361,00 грн, то вказане не береться судом до уваги з огляду на положення частини шостої статті 81 ЦПК України, згідно якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вищевказаного до суду не було подано.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані позивачем докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення в оскаржуваній частині.
Отже, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в інтересах якого діє представник Козченко Н.В., слід залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 25 вересня 2025 року – без змін.
Щодо судових витрат
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат, понесених сторонами під час розгляду справи місцевим судом, та відсутні підстави для розподілу судових витрат у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в інтересах якого діє представник Козченко Наталія Василівна – залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 25 вересня 2025 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2026 року.

Головуючий       В.П. Пікуль
Судді         Т.В. Одринська

О.О. Панченко