Справа № 164/1201/25  Провадження №33/802/317/26 	Головуючий у 1 інстанції:Токарська І. С. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року         місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 та його захисника Покидюка М.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 19 березня 2026 року, 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік.
Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14 травня 2025 року о 07 годині 54 хвилини в сел. Маневичі по вул. Незалежності, керував транспортним засобом марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме – запах алкоголю із ротової порожнини. Від проходження у встановленому порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із таким рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає його необґрунтованим та незаконним, оскільки воно винесене з грубим порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, що потягло за собою неповне з`ясування судом фактичних обставин справи та постановленням на його думку незаконного рішення. Вказує, що матеріали справи не доводять його вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а будь яких доказів, які б вказували на протилежне матеріали справи не містять. Зазначає, що в матеріалах справи не міститься належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення ним правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення. Звертає увагу і на те, що працівниками поліції було порушено процедуру складання протоколу, оскільки ні під час з`ясування обставин нібито вчиненого ним правопорушення, ні безпосередньо під час складання протоколу йому не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, що позбавило його будь-якої можливості скористатися своїми процесуальними правами, зокрема правом на правову допомогу захисника. Більше того, вказує, що він тривалий час проживає в Україні, але як ОСОБА_2 не зовсім чітко розумів національне законодавство України і через недостатній словесний запас не мав можливості в повній мірі та в доступній формі захистити свої права. Зокрема, письмово не оформив клопотання про допит свідків, які були присутні під час цієї події і могли дати по суті показання, які свідчать про його невинуватість. Зазначає, що його усні заяви і клопотання про допит даних свідків і те, що він згідний пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, інспектори поліції залишили поза увагою. Водночас, вказує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять безперервної відеофіксації події, яка мала місце 14.05.2025 року, а тому відеозаписи, які долучені працівниками поліції до адміністративної справи не можуть бути достовірним доказом щодо його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Разом з тим, звертає увагу, що від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі він не відмовлявся, а навпаки вказував працівникам поліції, що хоче пройти такий огляд в медичному закладі, однак його вимога працівниками поліції була безпідставно проігнорована
З огляду на вищевикладене просить допитати в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а оскаржуване судове рішення в даній справі щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Покидюка М.В., які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній мотивів, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у діях особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Факт вчинення  ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №329864 від 14 травня 2025 року, за змістом якого ОСОБА_1 14 травня 2025 року о 07 годині 54 хвилини в сел. Маневичі по вул. Незалежності, керував транспортним засобом марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме – запах алкоголю із ротової порожнини. Від проходження у встановленому порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився. З протоколу також вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також ознайомлено із змістом протоколу, про що свідчать його підписи (а.с.1); 
- рапортом від 14.05.2025 року, з якого вбачається що 14.05.2025 року о 08 год. 05 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: Камінь-Каширський район, с-ще Маневичі, вул. Незалежності, буд.23, працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки «Ауді Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 водій якого перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння (а.с.6);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що у  ОСОБА_1  виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя), однак  ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, про що засвідчив власноручним підписом. (а.с.3);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного та підписаного старшим інспектором СРПП ВП №1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Неведюком Б.А., з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 не проводився і від проходження такого огляду останній відмовився (а.с.2);
- розпискою від 14.05.2025 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язується передати керування транспортним засобом «Ауді Q7», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , який має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущений до керування. Більше того, ОСОБА_1 зобов`язується не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. (а.с.4);
- рапортом працівника поліції, а саме: старшого інспектора СРПП ВП №1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Неведюка Б.А. від 14.05.2025 року, в якому останній виклав обставини виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та його документування (а.с.5);
- довідкою СРПП ВП №1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, з якої зокрема вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 (а.с.9).
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення доводиться і відеозаписами наданими працівниками поліції, з яких окрім іншого вбачається, що  ОСОБА_1 ,, керував транспортним засобом марки «Ауді Q7», д.н.з. НОМЕР_1  та був зупинений працівниками поліції. В подальшому в ході спілкування з водієм ОСОБА_1 , працівником поліції було виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснивши його порядок та процедуру, однак на місці зупинки (події) транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Після цього, було складено протокол про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, місцевим судом було допитано в судовому засіданні поліцейського ОСОБА_5 , який суду пояснив, що 13 травня 2025 року під час перебування на чергуванні він помітив по вул. Ринковій у сел. Маневичі громадянина ОСОБА_1 , який по зовнішньому вигляду здавався таким, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 14 травня 2025 року ОСОБА_1 був зупинений по вул. Незалежності в сел. Маневичі, так як перебував за кермом автомобіля і не заперечував, що напередодні вживав спиртні напої. На пропозицію пройти освідування на місці чи в медичному закладі на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння він відмовився.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме – ухиленні особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. 
Згідно п.п.2,3,7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № №1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння були вказані поліцейським в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та направленні, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя.
Доводи ОСОБА_1 про безпідставну зупинку транспортного засобу, як на підставу незаконності судового рішення, судом до уваги не беруться, оскільки вони жодним чином не спростовують факту перебування ОСОБА_1 за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння.
Твердження ОСОБА_1 про те, що відеозаписи, які було надано працівниками поліції не повністю відображають події, які мали місце, оскільки вони є уривистими, не заслуговують на увагу, так як, ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення наявними у справі відеозаписами зафіксовано безперервно. 
Висновок КНП «Маневицька багатопрофільна лікарня» Маневицької селищної ради № 35 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.05.2025 року про тверезий стан  ОСОБА_1 , після складення протоколу через відповідний час, ніяким чином не спростовує винуватість останнього у скоєні вказаного правопорушення, оскільки той притягується до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, а саме п.2.5, а не 2.9 (а).
Разом з тим апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 пройшов вищевказаний огляд з порушенням вимог ч.4 ст. 266 КУпАП, а саме: у відсутності поліцейського, а тому огляд проведений з порушенням вимог ч.5 ст. 266 КУпАП, є недійсним.
Твердження апелянта, про те, що від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі він не відмовлявся, а навпаки вказував працівникам поліції, що хоче пройти такий огляд в медичному закладі, однак його вимога працівниками поліції була безпідставно проігнорована, є необґрунтованими, оскільки повністю спростовуються відеозаписами наданими працівниками поліції, з яких зокрема вбачається, що працівником поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснивши його порядок та процедуру, однак на місці зупинки (події) транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Більше того, як вбачається з відеозаписів, ОСОБА_1 вказував працівникам поліції, що огляд в медичному закладі з працівниками поліції проходити не буде, оскільки пройде його самостійно.
Посилання ОСОБА_1 про те, що йому не було роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що є окремою підставою для закриття провадження, на увагу суду не заслуговує, оскільки як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення та відеозаписів наданих працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також ознайомлено із змістом протоколу, про що свідчать його підписи, будь-яких заперечень, щодо не роз`яснення йому вищевказаних положень закону в тому числі скористатися правовою допомогою адвоката Федорко Г.А. не зазначав.
Окрім того, за змістом ст.ст. 268, 271 КУпАП захисник бере участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення. Участь захисника під час огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу ні положеннями КУпАП, ні положеннями Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», не передбачена. Ці дії проводяться безпосередньо з водієм транспортного засобу і участь захисника на результат огляду чи складання протоколу не впливає.
Своїми правами у відповідності до вимог ст.ст. 268, 271 КУпАП ОСОБА_1 міг скористатися під час розгляду справи як у суді першої так і апеляційної інстанції. Отже, право ОСОБА_1 на захисника не порушено.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, щодо ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) апелянтом не надано.
Доводи ОСОБА_1 про недопустимість доказів, на які посилається суд першої інстанції в судовому рішенні, не заслуговують на увагу, оскільки всі докази у справі зібрані в порядку визначеному законом, й вони не викликають сумнівів у їх достовірності та судом надано їм належну і обґрунтовану правову оцінку.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що заявлене ОСОБА_1 клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підлягає до задоволення, оскільки докази, які містяться в матеріалах справи, є достатніми для законного, обґрунтованого та мотивованого рішення. 
Посилання апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складений неуповноваженою особою, апеляційний суд не вважає слушними, оскільки ст. 15 КУпАП встановлено, що за порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. Відповідно, порядок огляду на встановлення стану сп`яніння відносно війсковослужбовців, які порушили правила безпеки дорожнього руху, регламентується саме ст.266 КУпАП.
Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та на ведені в ході розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
А тому, постанова судді Маневицького районного суду Волинської області від 19 березня 2026 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 19 березня 2026 року, щодо нього, – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя
Волинського апеляційного суду В.А. Подолюк