РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року 	справа № 580/1542/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гайдаш В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київської області ( далі – відповідач 1) Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі – відповідач 2), в якому позивачка просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 5252/03-16 від 02 лютого 2026 року про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати пенсії за віком відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з 17 липня 2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з 17 липня 2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що вона є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області. Позивачка зазначає, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2022-2024 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 17.07.2025.
Ухвалою суду від 19.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Представник відповідача 1 надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відмова відповідача є правомірною та відповідає чинному законодавству України, а вимоги позивача, викладені в позовній заяві, є такими, які не підлягають до задоволення, а тому просить у задоволенні позову відмовити повністю.
Представник відповідача 2 надала до суду відзив, у якому зазначила, що розгляд заяви позивачки та прийняття рішення було визначено по екстериторіальності Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області, а тому, Головне управління виконало виключно 2 функції: прийняло заяву позивача та направило відповідь за результатами розгляду такої заяви. Отже, Головне управління не приймало жодного розпорядчого акта за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії, а тому просить у задоволені позовних вимог відмовити.
Відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у письмовому провадженні.
Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві, поясненнях на позовну заяву та відзивах, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке.
Позивачка ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області. 
3 06 серпня 2010 року, як працівник освіти, отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII. 
Після досягнення 60-річного віку з 17 липня 2025 року позивачці призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, проте розмір нарахованої пенсії фактично не змінився.
Ознайомившись із протоколом призначення пенсії за віком на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, позивачка виявила, що в її пенсійній справі допущено порушення. При призначенні пенсії за віком застосовано невірний показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2014-2016 роки, який разом з осучасненням становить 8913,83 грн (3764,40 грн х 1,17 x 1,11 x 1,11 x 1,14 x 1,197 x 1,0796 x 1,115), замість належного показника за 2022-2024 роки в розмірі 15 057,09 грн, у результаті чого розмір призначеної пенсії позивачки зменшений майже на 1500 грн. 
24 січня 2026 року через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перерахунок пенсії. У заяві просила здійснити їй з 17 липня 2025 року перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2022-2024 роки. 
За принципом екстериторіальності питання щодо призначення пенсії розглядалось Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області. 
В результаті розгляду заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області винесено рішення № 5252/03-16 від 02 лютого 2026 року, яким відмовлено позивачці у перерахунку пенсії. В обгрунтування відмови зазначено, що підстави застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2022-2024 2 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, відсутні.
Вважаючи протиправною відмову відповідача у перерахунку пенсії позивачці, вона звернулась до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначаєнаступне. 
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій в Україні визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV). 
Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. 
Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. 
Відповідно до статті 51 Закону України № 1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. 
Згідно зі статтею 52 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти. 
Статтею 2 Закону України № 1788-ХІІ визначено, що за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Статтею 7 Закону України № 1788-XII передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. Згідно із пунктом 1 частини першої Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. 
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. 
Частиною першою статті 10 Закону № 1058-IV визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. 
Тобто, законодавством визначено чіткий перелік видів пенсії, що призначаються за Законом № 1058-IV та врегульовано переведення між цими видами пенсії. Пенсія за вислугу років Законом №1058-IV не передбачена. 
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. 
Частиною першою статті 27 Закону № 1058-IV визначено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = 3п х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону. 
Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = 3с х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (К31 + К32 + К33 +... + Кзп ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи. 
Згідно з положеннями частини першої статті 45 Закону Україна № 1058- IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. 
Частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV України встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. 
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. 
З аналізу наведених норм виходить, що правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший поширюються виключно на три види пенсій, які призначаються відповідно Закону №1058-IV, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії дійсно має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV. 
Однак, у випадку, коли особа одержує пенсію, призначену за нормами іншого законодавства, то призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, після настання віку, що дає їй на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. У такому разі має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, а саме пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV.
Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 465/5246/17 та від 31 листопада 2018 року у справі № 876/5312/17 зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частини 3 статті 45 Закону № 1058- IV. Крім того, при визначенні розміру пенсії за віком повинні застосовуватись формули, які використовуються при призначені пенсії вперше за Законом України № 1058-IV, а не формули, які використовуються при переході із одного виду пенсії, призначеної за цим законом, на інший. 
Аналогічна позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена також у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 577/2576/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 265/7301/16- а, від 31 липня 2019 року у справі № 720/208/17, від 18 серпня 2020 року у справі № 263/6611/17 та підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №577/2576/17, у постанові від 20 лютого 2025 року у справі № 380/4842/24. 
Як вбачається з матеріалів справи позивачці з 06 серпня 2010 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV в липні 2025 року позивачка звернулась вперше. 
В даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-IV, а отже позивачка має право на перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме за 2022-2024 роки. 
Відмовляючи позивачці у перерахунку пенсії, призначеної вперше згідно з частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022-2024 роки, відповідач-1 помилково ототожнює поняття «переведення на інший вид пенсії» та «призначення пенсії». Внаслідок такого хибного ототожнення при розрахунку моїх пенсійних виплат неправомірно застосовано показник середньої заробітної плати за минулі періоди, замість актуального показника, що має 6 враховуватися для пенсії, яка призначається вперше відповідно до вимог Закону № 1058-IV, що призводить до суттєвого заниження розміру моєї пенсії та позбавляє мене права на належний, передбачений законодавством рівень пенсійного забезпечення.
Таким чином, враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства та правові висновки Верховного суду, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови позивачці у здійсненні перерахунку та виплати пенсії за віком, призначеної згідно із Законом України № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022-2024 роки (три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії) є протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. 
Положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтей 17, 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року та застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції. Європейським судом з прав людини задекларовано право особи на виплати зі сфери соціального забезпечення, зокрема, у статті 1 Першого протоколу до Конвенції у рішенні по справі «Міллер проти Австрії», Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії», яким наголошено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будьякий момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності. 
Відповідно до висновку Європейського суду з прав людини в рішенні у справі «Лелас проти Хорватії» органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Пунктом 71 рішення «Рисовський проти України» встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. 
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. 
За наведених фактичних обставин у справі, позивачка має право саме на призначення пенсії за віком з урахуванням показників середньої заробітної плати (доходу) за 2022, 2023, 2024 роки.
Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Пунктом 4.3 Порядку №22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Статтею 58 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії (переводить ) та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Таким чином, суд, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень дійшов висновку зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, як територіального органу ПФУ, який у порядку екстериторіальності розглядав заяву позивачки, здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з 17 липня 2025 року, з урахуванням раніше виплачених сумю.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд
вирішив:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 5252/03-16 від 02 лютого 2026 року про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати пенсії за віком відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з 17 липня 2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з 17 липня 2025 року, з урахуванням раніше виплачених сумю.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ЄДРПОУ 22933548) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 2 коп.
Копію рішення направити учасникам справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ