ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 березня 2026 року 	Справа № 280/822/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )
про визнання протиправною дію або бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
30.01.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі – відповідач), в якому позивач просить суд:
- розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами;
- звільнити позивача від сплати судового збору за подання цього адміністративного позову немайнового характеру на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди збільшеної до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням отриманої легкої травми (поранення, контузії, каліцтва) 29.10.2023, яка пов`язана із захистом Батьківщини, за періоди: з 31.10.2023 по 01.11.2023 (1 день) та з 04.12.2023 по 20.12.2023 (16 днів) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу додаткову винагороду збільшену до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням отриманої легкої травми (поранення, контузії, каліцтва) 29.10.2023, яка пов`язана із захистом Батьківщини, за періоди: з 31.10.2023 по 01.11.2023 (1 день) та з 04.12.2023 по 20.12.2023 (16 днів) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцяти тисяч) грн 00 коп;
- витребувати у відповідача наступні відомості та документи: розрахунок грошового забезпечення, яке отримував позивач у період з жовтня 2023 року по лютий 2024 року (включно) із зазначенням цільового призначення платежів (заробітна плата, додаткова грошова винагорода, одноразова грошова допомога для оздоровлення тощо); відомості щодо виплати/невиплати додаткової грошової винагороди збільшеної до 100 000 грн у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» пропорційно дням перебування позивача на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням легкого поранення, що пов`язане із захистом Батьківщини (а саме за періоди з 31.10.2023 по 01.11.2023 (1 день) та з 04.12.2023 по 20.12.2023 (16 днів)).
Ухвалою суду від 02.02.2026 відкрито провадження у справі №280/822/26, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження). Вказаною ухвалою витребувано від Військової частини НОМЕР_2 розрахунок грошового забезпечення, яке отримував позивач у період з жовтня 2023 року по лютий 2024 року (включно) із зазначенням цільового призначення платежів (заробітна плата, додаткова грошова винагорода, одноразова грошова допомога для оздоровлення тощо); відомості щодо виплати/невиплати додаткової грошової винагороди збільшеної до 100 000 грн у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» пропорційно дням перебування позивача на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням легкого поранення, що пов`язане із захистом Батьківщини (а саме за періоди з 31.10.2023 по 01.11.2023 (1 день) та з 04.12.2023 по 20.12.2023 (16 днів)).
Ухвалою суду від 12.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_2 про витребування доказів по справі №280/822/26.
Ухвалою суду від 12.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_2 про зупинення провадження у справі №280/822/26 до надходження доказів від командира Військової частини НОМЕР_4 та клопотання представника Військової частини НОМЕР_2 про залучення Військової частини НОМЕР_4 до участі у справі у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Обґрунтування позовних вимог викладено в позовній заяві (вх.№5077 від 30.01.2026). Зокрема зазначено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 з 14.03.2022 по 18.02.2025. Згідно з посвідченням про відрядження № 1187 від 19.06.2023 позивача було відряджено з Військової частини НОМЕР_2 до Військової частини НОМЕР_4 для виконання завдань за призначенням. Вказано, що в період з 30.10.2023 позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської федерації проти України в районі населеного пункту Авдіївка Донецької області. Зазначено, що під час виконання військового обов`язку по захисту Батьківщини отримав поранення - вибухову травму, що призвело до стаціонарного лікування протягом періоду з 31.10.2023 по 01.11.2023 та з 04.12.2023 по 20.12.2023. Додаткового вказано, що відповідач не нарахував та не виплатив позивачу передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168) додаткову грошову винагороду за період лікування з 31.10.2023 по 01.11.2023 та з 04.12.2023 по 20.12.2023. Вважаючи таку позицію відповідача протиправною, а права позивача порушеними, представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Заперечення проти задоволення позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву (вх.№8308 від 16.02.2026). Зокрема зазначено, що позивач з 14.03.2022 проходив військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_2 . Відповідно до посвідчення про відрядження від 19.06.2023 №1187, виданого на виконання розпорядження ТВО командира Військової частини НОМЕР_5 від 17.06.2023 №501/399 дск, ОСОБА_1 , водолаза 1-го водолазного відділення інженерно-водолазного взводу, було відряджено до Військової частини НОМЕР_4 для виконання завдань за призначенням. Згідно з довідкою про обставини травми від 07.12.2023 №28/3936, виданою командиром Військової частини НОМЕР_4 , встановлено, що 30.10.2023 близько 02:00 год в районі АДРЕСА_3 , група, до складу якої входив ОСОБА_1 , потрапила під артилерійський обстріл противника, внаслідок чого позивач отримав поранення: ВТ (30.10.2023), ЗЧМТ, СГМ зі стійким цефалгічним та астенічним синдромом, а також акубаротравму з перфорацією барабанної перетинки праворуч. Зазначено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.09.2025 №50 позивача було виключено зі списків особового складу частини. Додатково наголошено, що за період з моменту отримання травми у відрядженні до виключення зі списків Військової частини НОМЕР_2 , від командування Військової частини НОМЕР_4 на адресу Військової частини НОМЕР_2 не надходило жодних підтверджуючих документів про отримання травми або пропозицій щодо нарахування та виплати додаткової винагороди у зв`язку з пораненням (контузією) у розмірі 100 000 гривень пропорційно дням лікування, як це передбачено пунктом 1-2 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022. Разом з тим, згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_4 від 09.01.2024 №103/47, позивачу було зараховано виконання бойових завдань за період з 01.11.2023 по 30.11.2023, на підставі чого Військова частина НОМЕР_2 видала наказ на виплату винагороди у розмірі 30 000 гривень. Аналогічно, згідно з довідкою від 31.05.2024 №1460, позивачу зараховано виконання завдань за весь грудень 2023 року, хоча у період з 04.12.2023 по 20.12.2023 він перебував на стаціонарному лікуванні, що робило виконання бойових завдань фізично неможливим. Таким чином, фактично мала місце переплата винагороди за виконання бойових завдань замість належної виплати за період лікування після поранення. Зазначено, що командиром Військової частини НОМЕР_4 було видано довідку про обставини травми від 07.12.2023 №28/3936 старшому солдату ОСОБА_1 , де позивач перебував у відрядженні і виконував бойові завдання згідно його розпоряджень, але не надіслав командиру Військової частини НОМЕР_2 довідку про обставини травми або пропозиції щодо виплати додаткової винагороди за поранення. Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Не погодившись з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, представник позивача подав до суду відповідь на відзив (вх.№10533 від 26.02.2026) у якій, окрім іншого, вказано, що позивач не є суб`єктом владних повноважень і не несе відповідальності за стан документообігу між Військовими частинами НОМЕР_4 та НОМЕР_2 . Несвоєчасне направлення довідки про обставини травми №28/3936 від 07.12.2023 або відсутність відповідних пропозицій від командування Військової частини НОМЕР_4 є виключно наслідком внутрішньої управлінської діяльності військових формувань, що не може бути підставою для обмеження права позивача на належне грошове забезпечення.
Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується військовим квитком позивача серії НОМЕР_6 (а.с.11 зворотній бік).
На підставі посвідчення про відрядження №1187 від 19.06.2023, позивач був направлений з Військової частини НОМЕР_2 у розпорядження Військової частини НОМЕР_4 з метою виконання завдань за призначенням (а.с.12).
30.10.2023, під час виконання обов`язків військової служби, перебуваючи у складі групи в районі АДРЕСА_3 , позивач потрапив під артилерійський обстріл противника. Внаслідок обстрілу ОСОБА_1 отримав мінно-вибухову травму: ВТ (30.10.2023): ЗЧМТ. СГМ зі стійким цефалгічним синдромом, астенічним синдромом. Акубаротравма з перфорацією барабанної перетинки праворуч , що підтверджуються довідкою про обставини травми № 28/3936 від 07.12.2023, виданою командиром військової частини НОМЕР_4 (а.с.13).
Зазначене поранення призвело до необхідності стаціонарного лікування, а саме:
з 31.10.2023 по 01.11.2023 - у КНП «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради (а.с.15);
з 04.12.2023 по 20.12.2023 - у військовій частині НОМЕР_7 , де позивач проходив лікування з діагнозом: Гіпертонічна хвороба II ст., наслідки МВТ (30.10.2023) у вигляді ЗЧМТ та струсу головного мозку з цефалгічним синдромом (Виписка з медичної карти № 3968) (а.с.16).
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії № 43 від 05.01.2025, травма позивача визнана такою, що ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.17).
Після отримання інформації про грошове забезпечення, позивачем було встановлено, що за періоди перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням, додаткова винагорода, передбачена Постановою №168 від 28.02.2022, виплачена позивачу не в повному обсязі.
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною щодо не здійснення нарахування та виплати, передбаченої Постановою № 168 додаткової винагороди в розмірі до 100 000,00грн щомісячно, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду. 
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 2 статті 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
За приписами статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав, свобод людини є головним обов`язком держави.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Згідно ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі – Закон №2011-ХІІ).
Відповідно до статті 1 Закону №2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців-діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Приписами статей 1-2 Закону №2011-XII визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною першою статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), яка набрала чинності з 01.03.2018.
Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 3 Постанови №704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Пунктом 8 Постанови №704 установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Пунктами 1, 3 Постанови № 168 (в первісній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.
01.04.2022 до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.
Також, Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: « 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».
Так, наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.
Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Для врегулювання питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, Міністром оборони України прийнято рішення від 25.03.2022 №248/1298 та від 18.04.2022 №248/1529.
В подальшому, питання виплати додаткової винагороди регулюється рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, чинним на час виникнення та існування спірних правовідносин, згідно з яким документальне підтвердження вказаних вище фактів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтовой, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Виплата здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) по особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління командирам (начальникам) військових частин. При цьому в цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначають підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо. Такі накази за минулий місяць мають бути видані до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Крім цього, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включені військовослужбовці, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво),пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Крім цього, згаданим наказом передбачений перелік випадків, згідно з яким не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди військовослужбовці, зокрема, які: самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
При цьому зазначене не стосується військовослужбовців, визначених у пунктах 4-8, 10, які протягом поточного місяця загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини) або захоплені в полон, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні або отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини.
З урахуванням вищезазначеного рішення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, в подальшому наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 затверджено зміни до Положення №260 та внесено до цього Положення новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).
Так, згідно з пунктом 9 розділу XXXIV Положення №260 (тут і далі в редакції Наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44) накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Пунктом 11 розділу XXXIV Положення №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.
З аналізу наведених норм чинного законодавства слідує, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, яка може становити до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком №5 до Положення №402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається наявність лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:
пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини;
факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому суд зазначає, що Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним під час захисту Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000,00 грн винагорода.
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 07.12.2023 № 28/3936, виданої Військовою частиною НОМЕР_4 , старший солдат ОСОБА_1 , військовослужбовець Військової частини НОМЕР_4 , 30.10.2023 отримав поранення, а саме: закриту черепно-мозкову травму. Струс головного мозку (30.10.2023) зі стійким цефалгічним синдромом, астенічним синдромом. Ускладнення: Т70.0 - Акубаротравма з перфорацією б/перетинки праворуч.
Обставини: 30.10.2023 близько 02:00, в районі населеного пункту Авдіївка Донецької області, група, до складу якої входив старший солдат ОСОБА_1 потрапила під артилерійський обстріл противника, в результаті чого військовослужбовець отримав вищевказані поранення. Поранений перебував у засобах індивідуального захисту: бронежилет, каска, захисні окуляри, наколінники, налокітники. Поранення пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини. В стані алкогольного, наркотичного та токсичного сп`яніння не перебував.
Підстава: бойове розпорядження командира Військової частини НОМЕР_8 від 25.10.2023 №314т/бр/2; наказ командира Військової частини № НОМЕР_9 від 25.10.2023 №131т; звіт командира Військової частини НОМЕР_10 про виконання заходів за жовтень від 03.11.2023 №222/27/2899т (а.с. 13).
Після отримання 30.10.2023 поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, позивач у періоди з 31.10.2023 по 01.11.2023 та з 04.12.2023 по 20.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:
з 31.10.2023 по 01.11.2023 - у КНП «Міська клінічна лікарня № 16» Дніпровської міської ради;
з 04.12.2023 по 20.12.2023 - у Військовій частині НОМЕР_7 (а.с.15-16).
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії № 43 від 05.01.2024, позивачу 05.01.2024 було проведено медичний огляд у військово-лікарській комісії Військової частини НОМЕР_11 .
Діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після ВТ (30.10.2023) ЗЧМТ, струсу головного мозку у вигляді цефалгічного синдрому. Акубаротравми у вигляді зміцнілого рубця барабанної перетинки справа. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с. 17).
Суд констатує, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються копіями медичних документів, які містяться в матеріалах справи.
З урахуванням наведеного та фактичних обставин справи, беручи до уваги наявність досліджених доказів щодо перебування позивача на стаціонарному лікуванні, суд дійшов висновку про наявність у останнього права на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі до 100000 гривень за період перебування на стаціонарному лікуванні пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Разом з тим суд звертає увагу, що з наданої відповідачем довідки про нараховану додаткову винагороду №1039/2 встановлено, що позивачу виплачено додаткову винагороду з розрахунку 30 000,00грн, а саме: за період з 30.10.2023 по 31.10.2023 виплачено 1 906,45 грн, з 01.11.2023 по 30.11.2023 виплачено 29 550,00 грн та з 01.12.2023 по 31.12.2023 виплачено 29 550,00грн; всього – 61 006,45грн.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що належним способом захисту судом порушених прав позивача є визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 в розмірі до 100 000,00грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за періоди з 31.10.2023 по 01.11.2023 та з 04.12.2023 по 20.12.2023 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №168 у розмірі до 100 000,00грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за періоди з 31.10.2023 по 01.11.2023 та з 04.12.2023 по 20.12.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Оскільки позивачем, в силу положень Закону України «Про судовий збір», судовий збір не сплачувався, то відповідно розподіл судових витрат в частині судового збору не проводиться.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 143, 241-246, 250 КАС України, суд –

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною дію або бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, в розмірі до 100 000,00грн (сто тисяч гривень) в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за періоди з 31.10.2023 по 01.11.2023 та з 04.12.2023 по 20.12.2023.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, в розмірі до 100 000,00грн (сто тисяч гривень) в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 31.10.2023 по 01.11.2023 та з 04.12.2023 по 20.12.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Рішення складено у повному обсязі та підписано 12.03.2026.

Суддя І.В.Садовий