ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 728/2821/25 Суддя (судді) першої інстанції: Сороколіт Є.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Златіна С.В.,
суддів: Осіпової О.О., Кравченка Є.Д.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В : 
ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_1 ) звернувся до Бахмацького районного суду Чернігівської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач; ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 від 19 серпня 2025 року №253 у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) з накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2026 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не дотримався вимог законодавства про мобілізацію і мобілізаційну підготовку під час дії особливого періоду, а саме не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби до 05 червня 2025 року, будучи визнаним за рішенням військово-лікарської комісії від 07 вересня 1989 року «непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час», чим порушив вимоги пункту 2 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист».
Не погоджуючись з рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2026 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Ковалюх Василь Миколайович (далі-Ковалюх В.М.; представник позивача), подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що в матеріалах справи міститься повістка від 11 серпня 2025 року про явку ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 12 серпня 2025 року та направлення від 11 серпня 2025 року, в якому для визначення придатності до військової служби ОСОБА_1 направляється до КНП «Бахмацька міська лікарня» 12 серпня 2025 року. 
Адвокат Ковалюх В.М. наголосив, що ОСОБА_1 пройшов військово-лікарську комісію та отримав відстрочку від мобілізації до 04 листопада 2025 року. 
Представник позивача звернув увагу суду на те, що у військовому квитку ОСОБА_1 дата зняття з обліку і дата взяття на військовий облік повністю співпадають, що суперечить як законодавству так і здоровому глузду. 
З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2026 року продовжено строк розгляду справи на більш тривалий і розумний термін та, з урахуванням клопотання апелянта про здійснення розгляду справи без його участі і відсутності клопотань від відповідача про розгляд справи у відкритому (закритому) судовому засіданні, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Згідно частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).
Відповідно до витягу із застосунку «РЕЗЕРВ+» військово-облікового документу Міністерства Оборони України, сформованого 07 серпня 2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на загальному військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ), військовозобов`язаний, має звання рядовий (продовольче забезпечення, кухар), на підставі військово-лікарської комісії 07 вересня 1989 року визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час (а.с. 24), має відстрочку від призову у вигляді бронювання до 04 листопада 2025 року (а.с. 10 зворот).
У відповідності до військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого 26 червня 1989 року ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був знятий з військового обліку на підставі наказу МО України № 342 від 09 червня 2006 року, а також поставлений на військовий облік - 05 березня 2007 року (а.с. 10).
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів станом на 11 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , який до 05 червня 2025 року не пройшов повторний медичний огляд, оскільки був визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, до відділення поліції № 1 (м. Бахмач) Ніжинського районного управління поліції ГУ НП в Чернігівській області направлено звернення №Е3096976 від 04 серпня 2025 року із підставою подання - не проходження (відмова від проходження) військово-лікарської комісії (пункт 2 розділу ІІ ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" (а.с. 23).
У відповідності до копії заяви позивача від 11 серпня 2025 року, написаної власноручно на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній визнав, що вчинив правопорушення, яке полягає у непроходженні повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби до 05 червня 2025 року. Також зазначив, що на виконання статті 279-9 КпАП України не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності (а.с. 25).
Згідно з протоколом №267 про адміністративне правопорушення, складеного офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 , старшим лейтенантом ОСОБА_3 , встановлено, що « 11 серпня 2025 року о 15 год 50 хв у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 порушив порядок військового обліку, а саме: не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби до 05.06.2025, будучи визнаним за рішенням військово-лікарської комісії від 07.09.1989 "визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час", чим порушив пункт 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" та вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП».
Даний протокол власноручно підписаний ОСОБА_1 . В строфі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності:» ОСОБА_1 зазначив «Пояснень нема *підпис*» (а.с.22).
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , полковника ОСОБА_2 , від 19 серпня 2025 року №253 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КпАП України, а саме - не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби до 05 червня 2025 року, будучи визнаним за рішенням військово-лікарської комісії від 07 вересня 1989 року «непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час», чим порушив пункт 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». 
11 серпня 2025 року ОСОБА_1 особисто подав заяву до ІНФОРМАЦІЯ_3 за вхідним № 5635 від 11 серпня 2025 року, в якій зазначив , що не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності (а.с.8, 26).
20 серпня 2025 року оспорювану постанову надіслано ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення, яке повернулося на адресу відповідача, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 1650102828079, складене за формою №119 і повернулося назад із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 27, 27).
Відповідно до листа виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , підполковника ОСОБА_4 , від 15 жовтня 2025 року за №2В/2/4415 до Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Спірну постанову направлено для примусового виконання у подвійному розмірі накладеного штрафу (а.с. 29).
Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 винесеної головним державним виконавцем Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17 жовтня 2025 року, відкрито виконавче провадження щодо стягнення штрафу із ОСОБА_1 в сумі 34 000,00 грн на користь держави, на підставі постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_5 №253 від 19 серпня 2025 року (а.с.9). 
Вважаючи постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 від 19 серпня 2025 року №253 протиправною, ОСОБА_1 звернувся до Бахмацького районного суду Чернігівської області із цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з такого. 
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КпАП України).
Згідно із статтею 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена з дотриманням вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до частини другої статті 251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Частиною першою статті 268 КпАП України встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно із статтею 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої статті 33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
КпАП України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) .
Відповідно до частини десятої статті 1 Закону №2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
15 лютого 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №4235-ІХ від 12 лютого 2025 року (далі - Закон №4235-ІХ), яким внесені зміни до Закону №3621-IX та пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: 
«Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Системний аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що обов`язок з проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби покладається на громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності вказаним вище Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю). 
Вказані громадяни зобов`язані з 15 лютого 2025 року (дати набрання чинності Закону № 4235-ІХ) до 05 червня 2025 року самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду..
Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказана норма зобов`язує осіб віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (до 15 лютого 2025 року) до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Згідно із частинами першою, третьою статті 210 КпАП України порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Повертаючись до обставин цієї справи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що 07 вересня 1989 року військово-лікарською комісією позивач був визнаний «непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час».
15 лютого 2025 року набрав чинності Закон №4235-ІХ, яким внесені зміни до Закону №3621-IX та пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено у новій редакції, відповідно до якої громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, тобто до 15 лютого 2025 року, до 05 червня 2025 року повинні пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. 
11 серпня 2025 року офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 , старшим лейтенантом ОСОБА_3 складено протокол №267 про адміністративне правопорушення.
Відповідно до змісту вказаного протоколу «11 серпня 2025 року о 15 год 50 хв у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 порушив порядок військового обліку, а саме: не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби до 05.06.2025, будучи визнаним за рішенням військово-лікарської комісії від 07.09.1989 "визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час", чим порушив пункт 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" та вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП».
19 серпня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 (полковник ОСОБА_2 ) виніс постанову №253, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КпАП України. 
Судова колегія враховує, що 11 серпня 2025 року ОСОБА_1 особисто подав заяву до ІНФОРМАЦІЯ_3 за вхідним № 5635 від 11 серпня 2025 року, в якій зазначив , що не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності.
Крім того, у Протоколі №267 в строфі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності:» ОСОБА_1 зазначив «Пояснень нема *підпис*».
Доказів про наявність процедурних порушень з боку службових осіб під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він пройшов військово-лікарську комісію та отримав відстрочку від мобілізації до 04 листопада 2025 року є безпідставним, оскільки проходження обмежено придатними громадянами України віком від 25 до 60 років військово-лікарської комісії у дату, яка не охоплюється періодом з 15 лютого 2025 року до 05 червня 2025 року не свідчить про виконання покладеного державою обов`язку щодо повторного проходження визначеним колом осіб медичного огляду. Виконання такого обов`язку також не ставиться у залежність від наявності/відсутності у зазначеного кола осіб відстрочки від призову.
Судова колегія критично оцінює твердження представника позивача про те, що у військовому квитку ОСОБА_1 дата зняття з обліку і дата взяття на військовий облік повністю співпадають, що суперечить законодавству, з огляду на наступне.
Відповідно до частини пунктів 2, 3 частини п`ятої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зняттю з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України:
(пункт 2) з військового обліку військовозобов`язаних:
які вибули в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України і стали на військовий облік за новим місцем проживання;
які призвані чи прийняті на військову службу або навчання у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти;
які направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру;
які зараховані до військового оперативного резерву;
в інших випадках - за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України;
(пункт 3) з військового обліку резервістів:
які вибули в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України і стали на військовий облік за новим місцем проживання;
які призвані чи прийняті на військову службу або навчання у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти;
які прийняті на службу до органів і підрозділів цивільного захисту;
які досягли граничного віку перебування на службі у військовому резерві або виключені з військового оперативного резерву;
які направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру;
в інших випадках - за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України.
Згідно частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі;
5) були кандидатами для прийняття на військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 20 цього Закону, але не були прийняті на військову службу за контрактом;
6) звільнені з військової служби за контрактом відповідно до підпунктів "й" або "к" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону. 
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Таким чином, законодавець виокремлює поняття «зняття» і «виключення» з військового обліку, та у випадку «зняття» з військового обліку у особи зберігається можливість повторного «взяття» на такий облік. 
Враховуючи встановлені вище обставини справи та їх правове регулювання, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 від 19 серпня 2025 року №253 у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КпАП України з накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн є правомірною та скасуванню не підлягає, а протилежні доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду прави. 
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення передбачені статтею 315 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат, з урахуванням приписів статті 139 КАС України, відсутні.
Керуючись статтями 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2026 року по справі №728/2821/25 - залишити без змін. 

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та оскарженню не підлягає відповідно до частини третьої статті 272 КАС України.

Суддя-доповідач С.В. Златін

Суддя О.О. Осіпова

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст судового рішення виготовлено 13 березня 2026 року.