Придніпровський районний суд м.Черкаси    

Справа № 711/11501/25
Провадження №2/711/514/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого – судді Позарецької С.М.,
при секретарі - Буйновській А.П.
за участю представника
позивача за довіреністю Зелтіньш Ю.Ю.
відповідача ОСОБА_1 
представника відповідача
адвоката Лінніка М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
Позивач КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради, через свого представника за довіреністю – Зелтіньш Юлію Юріївну, звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за централізоване водопостачання та водовідведення.
Свої вимоги мотивує тим, що КП «Черкасиводоканал» надає населенню міста Черкаси послуги з водопостачання та водовідведення, відповідно до законодавства України, що регулює відносини, які виникають між виконавцями житлово-комунальних послуг та їх споживачами. На виконання ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», КП «Черкасиводоканал» забезпечує надання відповідачам послуг з водопостачання та водовідведення для задоволення побутових потреб. Плата за комунальні послуги, зокрема водопостачання, нараховується щомісячно, а її розмір розраховується за затвердженими в установленому порядку тарифами та відповідно до показань приладів обліку або за встановленими нормами. Статтями 67-68 Житлового Кодексу України, абз. 5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживачі житлово-комунальних послуг повинні сплачувати за їх надання своєчасно, у строки, встановлені договором або законом.
За вказаною адресою зареєстровані відповідачі, як споживачі житлово-комунальних послуг. За адресою встановлений розподільний засіб обліку (квартирний лічильник) водопостачання і нарахування за послуги здійснюються згідно показників розподільного лічильника.
Відповідачі своєчасно та в повному обсязі не оплачують надані позивачем послуги з водопостачання та водовідведення, внаслідок чого станом на 01.01.2023 виникла заборгованість у розмірі 7826грн. 97коп.
Крім того, зазначено, що між КП «Черкасиводоканал» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення від 05.01.2017.
Постановою КМУ №85 від 02.02.2022 затверджено типові публічні договори приєднання про надання комунальних послуг. 
Позивач вказує, що відповідачі зареєстровані за спірною адресою, а тому ці особи на законних підставах є користувачами та відповідають визначенню «індивідуальний споживач». Мешканці будинку не прийняли рішення про вибір іншої моделі договірних відносин, а тому з 01.04.2022 із кожним споживачем, що на законних підставах користується об`єктом нерухомого майна укладено публічний індивідуальний договір приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
15.02.2023 Придніпровським районним судом м. Черкаси винесено судовий наказ по справі №711/497/23, але ухвалою суду від 02.09.2025 цей судовий наказ скасований.
Враховуючи, що заявником при подачі заяви про видачу судового наказу сплачено 268грн. 40коп. судового збору, сума, яка підлягає доплаті в якості судового збору, станом на день подання позову, становить 2759грн. 60коп. (3028,00 – 268,40 = 2759,60).
Враховуючи викладене вище, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 7826 грн. 97 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. 00 грн.

Ухвалою суду від 11.12.2025 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Вказана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.
Відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відзив на позов не подано.
Відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позов, який прийнятий судом. Вважає, що позовні вимоги є безпідставними, надуманими та такими, що не підлягають до задоволення. Зазначено, що позивачем не вказано, за який період нарахована заборгованість; пропущені строки позовної давності; вказані у розрахунку суми, як заборгованість, не відповідають дійсності. Просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову.
Позивачем подано відповідь на відзив, яка прийнята судом. Зазначено, що всі нарахування здійснені вірно, послуги повністю не оплачені відповідачами, строки позовної давності не збігли, підстав для стягнення на користь відповідача витрат на правничу допомогу немає.
У судовому засіданні представник позивача КП «Черкасиводоканал» ЧМР за довіреністю – Зелтіньш Ю.Ю. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на доводи позовної заяви та відповіді на відзив. Крім того, заперечувала проти застосування строків позовної давності та стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000грн. 00коп.
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Ліннік М.С. заперечували проти позову, просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на доводи відзиву та письмових пояснень. Крім того, просили стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000грн. 00коп.
У судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися, хоча повідомлялися судом у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомлено. Відзив на позовну заяву не подано.
Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). 
Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

У судовому засіданні встановлено, що проведено державну реєстрацію Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради (ідентифікаційний код - 03357168).
За даними Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 05.12.2025 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , 1968р. народження з 03.03.1993 і дотепер, ОСОБА_1 , 1968р. народження, з 16.10.1991 і дотепер, ОСОБА_3 , 1992р. народження з ІНФОРМАЦІЯ_1 і дотепер.
Крім того, в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 повідомила, що ОСОБА_2 її чоловік, а ОСОБА_3 їхня дочка.
КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради із ОСОБА_1 05.01.2017р. укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, які надаються до помешкання за вказаною адресою. Зазначено, що суб`єктами користування послугами є 4 особи, члени її сім`ї. Під час розгляду справи ОСОБА_1 повідомила, що цими особами є: вона, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та її онука (дочка її дочки ОСОБА_3 ). 
В судовому засіданні сторона відповідача зазначила, що 06.01.2017 ОСОБА_1 із підприємством був укладений договір реструктуризації заборгованості у розмірі 9984грн. 60коп. за надані послуги, які були отримані споживачем/споживачами.
Крім того, встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.04.1992 (справа №2-566/1992) виділено ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_4 у користування кімнату, площею 17,3кв.м у квартирі АДРЕСА_1 , а у користування ОСОБА_5 , ОСОБА_6 кімнати, площею 17,1кв.м і 10,5кв.м. Усі підсобні приміщення залишені у загальному користуванні.
Відповідно до наказу № 267 від 09.12.2015 КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради змінено договір найму двох кімнат в трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 , житловою площею 27,6 кв.м з батька ОСОБА_5 , який помер (свідоцтво про смерть від 11.11.2015) на сина ОСОБА_6 , який зареєстрований за вказаною адресою. Склад сім`ї одна особа – ОСОБА_6 .
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.12.2015, виданого Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради, ОСОБА_6 належить на праві власності 29/50 частин квартири АДРЕСА_1 (площа 35,4 кв.м, з них житлова площа 27,6 кв.м).
Відповідно, по цій квартирі підприємством «Черкасиводоканал» були відкриті два окремі особові рахунки: (один о/р № НОМЕР_1 стосовно частини помешкання споживача ОСОБА_6 та інший о/р № НОМЕР_2 стосовно частини помешкання споживачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ).
За даними свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 08.10.2021, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , (актовий запис №1186 від 07.04.2021).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, що посвідчене державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. 17.05.2022, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_6 29/50 частин квартири АДРЕСА_1 . Ці обставини також підтверджуються даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.05.2022.
Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_1 повідомила, що решта частина квартири не приватизована і перебуває у комунальній власності.
Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.11.2025 (справа № 711/4678/25) ОСОБА_2 визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням – квартирою АДРЕСА_1 . Це судове рішення набрало законної сили 12.12.2025. Зокрема, у судовому рішенні вказано про встановлення факту не проживання ОСОБА_2 у вказаній квартирі більше одного року.
За даними листа старости Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області від 14.04.2025 №97, ОСОБА_2 , 1968р. народження проживає на території громади з січня 2011 року без реєстрації.
Слід зазначити, що під час розгляду цивільної справи за позовом КП «Черкасиводоканал» ЧМР, відповідач ОСОБА_1 зазначила, що співвідповідач ОСОБА_2 не проживає у вказаній квартирі з 2011 року, а тому він не повинен сплачувати комунальні послуги з водопостачання та водовідведення. За її поясненнями у квартирі протягом спірного періоду проживає лише вона одна.
Судовим наказом, виданим Придніпровським районним судом м. Черкаси 15.02.2023 (справа №711/479/23) стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради заборгованості за водопостачання та водовідведення у розмірі 7826грн. 97коп. (за період з січня 2020 року по 01.01.2023). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.09.2025 вказаний судовий наказ скасований.
Судовим наказом, виданим Придніпровським районним судом м. Черкаси від 20.01.2025 (справа №711/56/25) стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КП «Черкасиводоканал» ЧМР заборгованість за водопостачання та водовідведення у розмірі 5540грн. 72коп. (за період з 01.01.2023 по 01.11.2024). Ухвалою суду від 03.09.2025 цей судовий наказ скасований в частині стягнення з ОСОБА_1 . Крім того, встановлено, що постановою державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Черкаси ЦМРУ МЮ (м.Київ) від 18.08.2025 стосовно боржників ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з виконання судового наказу №711/56/25 від 26.02.2025 про стягнення заборгованості у розмірі 5540грн. 72коп. та судового збору у розмірі 100грн. 93коп. виконавче провадження №78691247 закінчене у зв`язку із повним фактичним виконанням.
Також під час розгляду справи досліджено розрахунок заборгованості, що наданий позивачем за період з 01.01.2020 по 01.01.2023, за яким наявна заборгованість за о/р НОМЕР_2 у розмірі 7826грн. 97коп.
При цьому, встановлено, що оскільки ОСОБА_1 успадкувала після смерті свого брата ОСОБА_6 частку квартири, то позивачем на її о/р № НОМЕР_2 було враховано («перекинуто») весь розмір заборгованості (з іншого особового рахунку), що виник за життя ОСОБА_6 у розмірі 5394грн. 76коп. При цьому, представником позивача зазначено, що знаючи ще з 2022 року про смерть ОСОБА_6 та про наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги, Комунальним підприємством «Черкасиводоканал» ЧМР не було подано до нотаріальної контори (нотаріуса) претензію кредитора до спадкоємців стосовно заборгованості у вказаному розмірі.
Також встановлено, що протягом спірного періоду у квартирі АДРЕСА_1 встановлений лічильник обліку водопостачання (встановлений у січні 2017 року) і нарахування здійснюються по показниках лічильника.
Отже, за даними розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, вбачається, що з січня 2020 року і станом на 01.01.2023 розмір заборгованості 7826грн. 97коп. складається із 5394грн. 76коп. (нарахований станом на 01.01.2017) – борг, що був нарахований по о/р ОСОБА_6 і включений до о/р, що відкритий на ОСОБА_1 (спадкоємця) та 2432грн. 21коп. – борг, що нарахований по о/р НОМЕР_2 споживачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Також із пояснень представника позивача встановлено, що не заперечувалося відповідачем ОСОБА_1 , - за договором про реструктуризацію боргу, що був укладений 06.01.2017, він був укладений із останньою на суму 9984грн. 60коп., які вона повинна була сплатити до 31.12.2021. Між тим, цей розмір боргу відповідачем повністю виплачений позивачу не був, а тому розмір заборгованості 2432грн. 21коп. складається із частини боргу (станом на час укладання цього договору), що не була сплачена за договором про реструктуризацію та боргу, як не сплачених поточних платежів за період станом на 01.01.2023.
Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ).
Слід звернути увагу на те, що 01.03.2022 на офіційному веб-сайті КП «Черкасиводоканал» - https://vodokanal-cherkasy.ck.ua/ опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту), публічний індивідуальний договір приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги (ч. 5 ст. 13 Закону «Про житлово-комунальні послуги»).
На час розгляду справи відсутні відомості про те, що співвласники будинку АДРЕСА_2 прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги, а тому з 01.04.2022 із кожним споживачем, що на законних підставах користується об`єктом нерухомого майна, укладено публічний індивідуальний договір приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
Отже, КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи - 03357168) надає відповідачам житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення, а також за абонентське обслуговування, нараховуючи плату, відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а також за абонентське обслуговування КП «Черкасиводоканал».
Правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності.
Обов`язок по утриманню майна, включаючи обов`язок по сплаті житлово-комунальних послуг, покладається законом на споживача, як на власника квартири, незалежно від факту його реєстрації чи проживання у житловому приміщенні. Частиною 3 статті 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не передбачено договором або законом.
За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.
З моменту надання позивачем споживачу послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п. 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 згаданого Закону.
Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2454-VІІІ від 07.06.2018, у редакції, що чинна з 09.06.2018, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення передбачені статтями 23 та 24 цього Закону.
Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Нарахування позивачем оплати житлово-комунальних послуг за нормами споживання відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, які були чинними до 01.05.2022.
Відповідно до п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (у редакції чинній на час виниклих правовідносин до 01.05.2022), споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги, у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Згідно із п. 29 постанови КМУ № 630 (у редакції, чинній на час виниклих правовідносин), споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача та членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою.
До того ж, Правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що затвердж. постановою КМУ 05.07.2019 № 690 (набрали чинності з 13.08.2019), регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримувати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі - послуги), а також визначеною власником (співвласниками) особою, що здійснює розподіл обсягів послуг.
Способами, що гарантують доведення інформації до споживача, є оголошення, розміщені на офіційному веб-сайті виконавця (за наявності), у під`їзді, на дошці оголошень (за наявності), повідомлення в електронному кабінеті Єдиної платформи для споживача (за наявності), в електронній системі обліку розрахунків споживача (за наявності), або повідомлення споживачу за допомогою засобів зв`язку, електрозв`язку (зокрема електронною поштою), номер/адреса яких зазначені споживачем у заяві-приєднанні до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення або у розділі “Реквізити і підписи сторін” у всіх інших договорах (абз. 4 п. 11 вказаних Правил).
Відповідно до п. 14 Правил, надання послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Послуги надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”. З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором, або шляхом надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця). Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуг, якщо такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку). Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статтей 10 та 11 Закону України “Про електронну комерцію” (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця). У разі зміни тарифу протягом строку дії договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію.
Плата за послуги розраховується виходячи з розмірів затверджених тарифів та обсягу спожитих послуг, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства (п. 33 Правил).
Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг (п. 39 Правил).
Індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укладати договір у порядку і випадках, визначених законом (у тому числі з урахуванням рішення співвласників багатоквартирного будинку щодо обраної моделі договірних відносин у багатоквартирному будинку); 2) своєчасно вживати заходів для усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням послуг, що виникли з його вини; 3) забезпечувати цілісність обладнання вузлів обліку послуги відповідно до умов договору та не втручатися в їх роботу; 4) за власний рахунок проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; 5) оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором (п. 47 Правил).
Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.
У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг (п. 3 розд. VІ Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»).

Під час розгляду справи, встановлено, що до квартири АДРЕСА_1 надаються послуги з водопостачання та водовідведення від КП «Черкасиводоканал», відповідачі отримують відповідні послуги.
Крім того, з огляду на дані дослідженого судом розрахунку заборгованості, відповідачі з січня 2020 року по січень 2023 року включно плату за надані позивачем послуги сплачували періодично, але не своєчасно і не в повному обсязі.
При цьому, відповідачі не зверталися до підприємства щодо відключення від холодної води і щодо опломбування запірних вентилів у квартирі. Крім того, ніхто не звертався щодо відмови від послуг, зміни місця проживання, кількості осіб, які фактично проживають/зареєстровані за адресою проживання та з претензіями щодо кількості та якості наданих послуг.
Судом також встановлено, що відповідачі, фактично споживаючи зазначені вище послуги, не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Відповідно до ст. 541 ЦПК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. 
У разі солідарного обов?язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов?язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов?язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов?язаними доти, доки їхній обов?язок не буде виконаний у повному обсязі (ч.ч. 1, 2 ст. 543 ЦК). Отже, при єдиному солідарному обов?язку декількох боржників перед кредитором (пасивне солідарне зобов?язання), останній вправі вимагати виконання від будь-якого боржника (або від усіх них сумісно), причому не тільки в частині боргу, а й в повному обсязі.
Під час розгляду справи встановлено, що фактично споживачами послуг з водопостачання та водовідведення є відповідачі ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_3 , які мали право на проживання у помешканні, до якого позивачем надавалися послуги. Ними не доведені обставини про те, що ОСОБА_3 відповідними послугами не користувалася, оскільки, як лише усно вказує відповідач ОСОБА_1 – ОСОБА_3 у квартирі не проживала протягом спірного періоду. Відповідно, саме вони й повинні нести обов`язок по сплаті боргу за надані їм та отримані ними житлово-комунальні послуги.
Що стосується відповідача ОСОБА_2 , то, як на думку суду, за встановленими обставинами та дослідженими доказами вбачається, що він у помешканні фактично не проживав протягом спірного періоду і, слід вважати, що й не користувався послугами. Доводи представника позивача про те, що ним було сплачено заборгованість у розмірі 5540грн. 72коп., яка нарахована за період з 01.01.2023 по 01.11.2024, а тому це, начебто, свідчить про фактичне проживання і користування послугами й у іншій період часу, є безпідставними, оскільки обставини сплати ним вказаного боргу не стосуються предмету доказування по цій цивільній справі (період виникнення заборгованості з січня 2020 року по 01.01.2023).
Таким чином, за результатами розгляду справи суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості із відповідача ОСОБА_2 слід відмовити у повному обсязі.
Крім того, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 не повинна нести обов`язок по сплаті заборгованості у розмірі 5394грн. 76коп., оскільки вона не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , якому ця заборгованість була нарахована ще за його життя. Більш того, позивачем не доведені законні підстави стосовно допустимості/можливості здійснювати «перекидку» боргу з одного окремого особового рахунку на інший окремий особовий рахунок, враховуючи, що особові рахунки по квартирі АДРЕСА_1 не були об`єднані. 
Також слід відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості у розмірі 5394грн. 76коп. із відповідача ОСОБА_1 , хоча вона і є спадкоємцем після смерті свого брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Кредитор спадкодавця наділений можливістю захистити свої порушені права шляхом звернення до суду за таких умов: 1) пред`явлення кредитором письмової вимоги до спадкоємця про погашення боргів спадкодавця; 2) дотримання строків пред`явлення такої вимоги; 3) прийняття спадкоємцем спадщини у спосіб та строки, визначені цивільним законодавством; 4) невиконання спадкоємцем обов`язку щодо задоволення вимог кредитора шляхом одноразового платежу.
Під час розгляду справи представником позивача було зазначено, що дізнавшись у 2022 році від ОСОБА_1 про смерть ОСОБА_6 та, знаючи про наявність у нього заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, яка була нарахована ще за його життя, позивач не звернувся до нотаріуса у визначені законом строки із письмовою вимогою до спадкоємця про погашення боргу спадкодавця.
Таким чином, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами обставини щодо дотримання ним шестимісячного строку на пред`явлення своїх вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину/до нотаріальної контори, незалежно від настання строку вимоги, відповідно до ст. 1281 ЦК України. При цьому, недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.
При вирішенні спору в цій частині, судом враховані висновки ВП ВС, викладені у постанові від 14.04.2018 (справа №14-53цс18) та висновки, викладені ВС у постанові від 11.07.2018 (справа №495/1933/15-ц).
Отже, з огляду на досліджені по справі докази, суд вважає, що із відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь КП «Черкасиводоканал» ЧМР слід стягнути у солідарному порядку заборгованість у розмірі 2432грн. 21коп.
При цьому, суд вважає безпідставними доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що позивачем пропущені строки позовної давності. Так, відповідач, уклавши 06.01.2017 договір про реструктуризацію боргу, фактично визнала борг, що виник на дату укладання цього договору у розмірі 9984грн. 60коп. Крім того, вона виконувала цей договір, що визнається позивачем, але остаточно його не повністю виконала і повну суму боргу не погасила, незважаючи на передбачений строк його виконання - до 31.12.2021. Також, при дослідженні розрахунку за період з січня 2020 року по 01.01.2023, що наданий позивачем, протягом певного часу, відповідачами сплачувалися кошти, включно по листопад 2022 року, у тому числі за нарахуваннями у більшому розмірі, ніж визначені поточні платежі (напр.: у січні 2020 року сплачено суму більшу, ніж поточні платежі 48,42 – 112,01, 52,58 – 113,50; у лютому 2020 року: 48,42 – 82,98, 52,58 – 83,45, у квітні 2020 року: 48,42 – 850,43, 60,10 – 219,48 тощо). Тобто має місце переривання строку позовної давності вчиненими оплатами.
Крім того, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки (ст. 257 ЦК). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Разом з тим, згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Слід зазначити, що ці зміни до ЦК України внесені Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020, які набрали чинності 02.04.2020.
Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України введено карантин. У подальшому термін дії карантину неодноразово продовжувався відповідними постановами Кабінету Міністрів України та тривав до 30.06.2023 включно.
Тобто, карантин, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на території України тривав до 30.06.2023.
При цьому, пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Судом взято до уваги, що на час розгляду справи, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строком на 30 діб та у подальшому продовжено строк його дії. Тобто, воєнний стан в Україні діяв на момент подачі цього позову до суду і триває по теперішній час.
Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 (набрав чинності з 04.09.2025) пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003р., №№ 40-44, ст. 356) виключено.
Позовна заява подана до суду 04.12.2025, а тому слід вважати, що після закінчення строку призупинення строків позовної давності (03.09.2025), продовжуються загальні строки позовної давності.
Таким чином, суд вважає, що доводи сторони відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності є безпідставними, враховуючи викладене та приписи п.п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України і Закону від 14.05.2025.
Також слід зазначити, що є безпідставними доводи сторони відповідача і такими, що не знайшли свого підтвердження, про те, що після смерті   ОСОБА_6 по його особовому рахунку нараховувалася заборгованість. Крім того, відповідачами   ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не надані належні, допустимими та переконливі докази про те, що протягом спірного періоду заборгованість по о/р НОМЕР_2 взагалі відсутня. Суд не дає оцінку доводам відповідача про необхідність покладення на   ОСОБА_7 обов`язку сплачувати заборгованість, яка виникла у ОСОБА_6 , оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення відповідачів боргу у розмірі 5394грн. 76коп. з інших підстав, про що зазначено вище. До того ж, відсутні підстави вважати наявність укладеного КП «Черкасиводоканал» ЧМР договору із ОСОБА_7 і до нього позивачем позовні вимоги не пред`являлись.
За таких обставин, оцінивши докази, надані позивачем та відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Черкасиводоканал» ЧМР підлягають до часткового задоволення, оскільки встановлено, що позивач дійсно є надавачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, ним були надані відповідні послуги відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як споживачам таких послуг, наведені ним розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами та не спростовані відповідачами, а тому до солідарного стягнення з цих відповідачів підлягає заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, абонентська плата, яка виникла станом на 01.01.2023, у сумі 2432 грн. 21 коп. В іншій частині слід відмовити.
Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними документами № 4226 від 02.12.2025 та №116 від 10.01.2023.
Відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи безтерміново з 17.03.2022, про що свідчить довідка до акту МСЕК серія 12ААВ №711239, а тому відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору.
Позовні вимоги задоволені на 31,08% від ціни позову 7826грн. 97коп. і судовий збір, що підлягає до стягнення становить 941грн. 10коп. Відповідно, судовий збір у розмірі 470грн. 55коп. слід стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача. При цьому, у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 відмовлено повністю. Крім того, судовий збір у розмірі 470грн. 55коп. підлягає компенсації позивачу за рахунок Державного бюджету України у порядку, визначеному КМУ, оскільки відповідач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, про що вказано вище.
Що стосується заяви відповідача ОСОБА_1 про стягнення із позивача КП «Черкасиводоканал» ЧМР на її користь витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000грн. 00коп., то нею подані такі докази: ордер адвоката Лінніка М.С. серія СА № 115614 від 16.02.2026, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 18.05.2009 №331, договір про надання юридичних послуг від 13.02.2026, що укладений між адвокатом Лінніком М.С. та ОСОБА_1 щодо представництва прав і інтересів останньої у справі №711/11501/25. У п. 5.1 зазначено, що обумовлений розмір гонорару становить 5000грн. 00коп. і є гонораром за виконану роботу до договору. Відповідно до квитанції від 20.02.2026 та квитанції через Приват24, адвокату Лінніку М.С. перераховані кошти у розмірі 5000грн. 00коп. від Коріченської Л.М. за послуги адвоката у справі №711/11501/25. Крім того, надано розрахунок від 03.03.2026, за яким вказано види послуг, витрачений час та вартість, обчислення гонорару становить 5000грн. 00коп. і, як зазначено, здійснено за домовленістю сторін, а також виконана робота та надані послуги повністю відповідають вимогам клієнта та умовам договору.
В судовому засіданні стороною відповідача було зазначено, що всі докази (вище перелічені документи) стосовно витрат на правничу допомогу адвоката надані до суду і є остаточними.
Сторона позивача заперечувала проти задоволення заяви про стягнення з неї витрат на правничу допомогу у розмірі 5000грн. 00коп., вказавши про те, що такий розмір не є співмірним із ціною позову; розрахунок від 03.03.2026 не є належним доказом, оскільки відсутній акт виконаних робіт (наданих послуг); не доведено, скільки часу було витрачено адвокатом на виконання робіт; ряд послуг, що зазначені у розрахунку, не відносяться до правничої допомоги.
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. 
Частинами 1 та 2 ст. 15 ЦПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»  закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ст. 1 згаданого Закону, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У п. 9 ч. 1 ст.1 цього Закону № 5076-VI установлено: представництво — вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги — види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до ст. 19 закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення; надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні; представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами; представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Згідно зі ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу, в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України).
Згідно із ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування при вирішення заяви сторони.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Таким чином, нормами ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
У постанові Верховного Суду від 20.10.2021 у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що в разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Крім того, 17.04.2026 представником відповідача адвокатом Лінніком М.С. додатково подано до суду: додаткову угоду №1 до договору від 13.02.2026, що датована 17.04.2026, у якій доповнено розділ 5 договору від 13.02.2026 такими пунктами: п.5.5 - виконавець зобов`язується провести доплату гонорару замовнику за консультативні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього (представництво) за тривалість процесу більше 3-х судових засідань в Придніпровському райсуді м. Черкаси справи №711/11501/25, п.5.6 - розмір доплати гонорару за тривалість процесу більше 3-х судових засідань складає 3000грн., п.5.7 - вся фіксована сума гонорару до договору і додатковій угоді за надані юридичні (правничі) послуги при розгляді справи №711/11501/25 разом з доплатою складає 8000грн. 00коп. Також, долучено акт виконаних робіт від 17.04.2026, в якому визначено розмір 8000грн. 00коп. та квитанцію від 17.04.2026 про прийняття від ОСОБА_1 адвокатом Лінніком М.С . 3000грн. 00коп. за правничу допомогу за договором по справі №711/11501/25.
В судовому засіданні представник позивача заперечувала проти задоволення заяви про стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 витрат у розмірі 8000грн. 00коп., зазначивши, що розмір не є співмірним ціні позову; додаткова угода укладена 17.04.2026 і не була надана разом із доказами стосовно судових витрат; квитанція від 17.04.2026 не є належним доказом, оскільки адвокатом кошти не обліковані у податковій установі і не проведені через фінансову установу (банк); не погодилася із видами робіт, витраченим часом та вартістю, з огляду на наданий розрахунок від 03.03.2026.
Таким чином, дослідивши всі докази стосовно розподілу судових витрат, суд вважає, що заява ОСОБА_1 , що подана її представником адвокатом Лінніком М.С. підлягає до часткового задоволення, а саме слід стягнути з КП «Черкасиводоканал» ЧМР на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмір 3000грн.00коп. Так, сума оплата послуг (робіт) адвоката визначена у договорі від 13.02.2025 – у фіксованому розмірі (гонорар), який становить 5000грн. 00коп. При доведеності таких витрат, які понесені відповідачем, представником в судовому засіданні 16.04.2026 було зазначено, що докази надані всі і не повідомлялося суду, що у послідуючому засіданні (21.04.2026) будуть надані ще додаткові докази стосовно витрат на правничу допомогу. Остаточний розмір витрат станом на 21.04.2026 вказаний стороною відповідача – 8000грн. 00коп., що є явно більшим, ніж, як остаточний, що був попередньо заявлений відповідачем – 5000грн. 00коп.
Відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Таким чином, оскільки відповідачем та її представником після надання, як ними було зазначено, всіх доказів стосовно витрат на правничу допомогу, - не було заявлено про те, що остаточні (додаткові, нові) докази будуть ще надані згодом, то суд вважає, що сума витрат 8000грн. 00коп. істотно перевищує суму, заявлену попередньо із наданими доказами (5000грн. 00коп.), а тому в частині такого перевищення (3000грн. 00коп. за п.5.6 додаткової угоди №1 від 17.04.2026) слід відмовити. При цьому, стороною відповідача не було доведено, що вона не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього розрахунку, враховуючи умови договору від 13.02.2026.
За результатами розгляду справи позовні вимоги позивача були задоволені на 31,08% від ціни позову 7826грн. 97коп. Отже, сторона відповідача ОСОБА_1 фактично виграла 68,92%, що становить у грошовому виразі 3446грн. 50коп. (68,92% від 5000грн. 00коп.).
Між тим, суд вважає за необхідне, з огляду на принципи розумності та справедливості, зменшити розмір таких витрат і відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок позивача КП «Черкасиводоканал» ЧМР розмір витрат на правничу допомогу у сумі 3000грн. 00коп., оскільки, окрім пропорційності розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до задоволених позовних вимог, судом враховується складність справи, яка по суті є малозначним спором та співмірність, на чому неодноразово наголошував представник позивача у своїх запереченнях, зокрема і у відповіді на відзив. 
Таким чином, з позивача КП «Черкасиводоканал» ЧМР слід стягнути на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3000грн. 00коп. В іншій частині слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-73, 141, 259, 268 ЦПК України суд, -
в и р і ш и в :
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП дані відсутні, АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради (код ЄДРПОУ 03357168, м. Черкаси, вул. Гетьмана Сагайдачного, 12) заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 2432грн. 21коп
В іншій частині відмовити.
Компенсувати Комунальному підприємству «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради (код ЄДРПОУ 03357168, м. Черкаси, вул. Гетьмана Сагайдачного, 12) за рахунок Державного бюджету України судовий збір у розмірі 470грн. 55коп., що сплачений за платіжною інструкцією № 4226 від 02.12.2025 при подачі до суду цього позову.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП дані відсутні, АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради (код ЄДРПОУ 03357168, м. Черкаси, вул. Гетьмана Сагайдачного, 12) судовий збір у розмірі 470грн. 55коп.
Стягнути з Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради (код ЄДРПОУ 03357168, м. Черкаси, вул. Гетьмана Сагайдачного, 12) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 3000грн. 00коп.
В іншій частині заяви ОСОБА_1 щодо розподілу судових витрат відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складений 21.04.2026.

Головуючий суддя         С.М. Позарецька