Справа № 161/5282/26 
Провадження № 2-о/161/273/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Шестерніна В.Д.,
за участю секретаря Мельник А.В.

заявника - ОСОБА_1 ,
представника заявника - адвоката Стретович І.С., 
представника Виконавчого комітету Луцької міської ради - Онофриюк Ю.С.

розглянувши у відритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Луцької міської ради, Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, про видачу обмежувального припису,-

встановив:

І.Короткий зміст заяви 
09.03.2026 ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису.
Заява обґрунтована тим, що 28.10.2022 вони з ОСОБА_3 уклали шлюб, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.05.2024 у справі №161/3599/24. У шлюбі у них народилася дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішеннями Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2023 у справі №161/20626/23 та від 28.01.2025 у справі №161/1289/25 щодо ОСОБА_3 було видано обмежувальні приписи на строк відповідно 6 (шість) місяців і 1 (один) місяць, якими йому було визначено декілька заходів тимчасового обмеження його прав та покладено на нього декілька обов`язків.
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.08.2025 у справі №161/3598/25 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.
ОСОБА_3 з невідомих причин досі не відбуває покарання у вигляді обмеження волі. Наразі його дії проявляються у нав`язливому контактуванні, з`явленні поблизу місця проживання, перебування та інших формах небажаної уваги, що має ознаки психологічного тиску. Такі дії викликають у заявниці обґрунтоване відчуття страху за власну безпеку та безпеку дитини, створюють постійну напружену психологічну атмосферу та перешкоджають нормальному і спокійному життю сім`ї. Особливо негативно така поведінка впливає на малолітню дитину, оскільки створює для неї стресову ситуацію, що може шкодити її психологічному стану, розвитку та відчуттю безпеки. Факти переслідування та психологічного тиску свідчать про реальну загрозу продовження домашнього насильства та необхідність негайного судового реагування з метою запобігання подальшим протиправним діям. Враховуючи, що ОСОБА_3 навіть після винесення вироку не утримується від таких дій, існує високий ризик їх продовження або ескалації.
З огляду на викладене, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, забезпечення її безпеки, психологічного спокою та належних умов для життя і розвитку дитини, просила суд видати обмежувальний припис, яким визначити такі заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покласти на нього такі обов`язки: заборонити йому спілкуватися з ОСОБА_2 ; заборонити йому наближатися на відстань 500 м до місця проживання та інших місць частого відвідування ОСОБА_2 ; заборонити йому особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити йому вести телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

ІІ.Стислий виклад позиції заінтересованої особи
Позиція особи, щодо якої подано заяву про видачу обмежувального припису
ОСОБА_3 правом на подання відзиву на заяву про видачу обмежувального припису не скористався.

Позиція Виконавчого комітету Луцької міської ради
Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала вимоги заяви про видачу обмежувального припису. Пояснила, що від КП «Луцька міська дитяча поліклініка» надійшла інформація про те, що 30.01.2026 на прийом до лікаря-педіатра прийшов батько ОСОБА_5 без дитини ОСОБА_2 , вимагав призначити їй лікарські засоби від болі в м`язах та суглобах, перебував в збудженому стані, поводив себе неадекватно, агресивно, що викликало занепокоєння в лікаря.

Позиція Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції
Заінтересована особа правом на подання відзиву на заяву про видачу обмежувального припису не скористалася.

ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу
Ухвалою суду від 10.03.2026 заяву про видачу обмежувального припису прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі.
Заявник та її представник в судовому засіданні підтримали заяву про видачу обмежувального припису, надали усні пояснення.
Представник Виконавчого комітету Луцької міської ради в судовому засіданні підтримала вимоги заяви про видачу обмежувального припису.
Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

ІV.Фактичні обставини справи
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.05.2024 у справі №161/3599/24 (набрало законної сили 25.06.2024) шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було розірвано (відомості Єдиного державного реєстру судових рішень).
Судовим наказом від 06.03.2024 у справі №161/3634/24 (набрав законної сили 06.03.2024) стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (відомості Єдиного державного реєстру судових рішень).
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2023 у справі №161/20626/23 (набрало законної сили 28.12.2023) було видано обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 , на строк 6 (шість) місяців, яким: заборонено ОСОБА_3 спілкуватися з дружиною ОСОБА_1 та малолітньою дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заборонено ОСОБА_3 наближатися на відстань 500 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 та малолітньої дочки ОСОБА_2 , та до інших місць їх частого відвідування; заборонено ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та малолітню дочку ОСОБА_2 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та малолітньою дочкою ОСОБА_2 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (а.с. 10-12).
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.01.2025 у справі №161/1289/25 (набрало законної сили 28.02.2025) було видано обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 на строк 1 (один) місяць, яким: заборонено ОСОБА_3 спілкуватися з постраждалою особою ОСОБА_2 ; заборонено ОСОБА_3 , наближатися на відстань 500 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , та до Комунального закладу «Луцький заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №18 Луцької міської ради», в який ходить малолітня ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонено ОСОБА_3 , особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її (а.с. 13-17).
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.08.2025 у справі №161/3598/25 (набрав законної сили 18.11.2025) визнано ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.03.2024, зміненого ухвалою Волинського апеляційного суду від 09.07.2024, із розрахунку, що згідно з п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду, та призначено остаточне покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 5 (п`ять) днів. На підставі ст. 91-1 КК України застосовано до ОСОБА_3 обмежувальні заходи, покладено на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом 3 (трьох) місяців (а.с. 19-24).
До Служби у справах дітей Луцької міської ради надходить інформація від КП «Луцька міська дитяча поліклініка» та від матері дитини ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 , перебуваючи на пробаційному нагляді, продовжує переслідувати її та малолітню дитину, чим створює психологічний тиск, загрозу їх безпеці та порушує нормальні умови життя дитини (лист №13-46/357/2026 від 18.02.2026, а.с. 9).

V.Мотиви суду та застосоване законодавство
Пунктами 3, 4, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі по тексту - Закон) визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник.
Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:
1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Частиною 3 статті 26 Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону).
Зважаючи на наведені правила Закону видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону).
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
У постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі №756/3859/19 зроблено висновок, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.04.2020 у справі №754/11171/19, тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.
За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.
ОСОБА_2 (постраждала особа) є малолітньою дитиною, вона протягом тривалого часу зазнавала зі сторони батька ОСОБА_3 (кривдника) систематичного домашнього насильства. За вчинення таких дій кривдник вже неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, однак свою поведінку не змінив.
Дитина потребує захисту у передбаченому Законом порядку, оскільки ігнорування кривдником застосованих до нього працівниками поліції та судом заходів впливу, повторюваність вчинення ним протиправних дій щодо дитини дають підстави вважати, що продовження чи повторне вчинення у майбутньому домашнього насильства з боку кривдника є достатньою мірою вірогідним, а відповідні ризики - високими, що може призвести до настання тяжких або особливо тяжких наслідків.
Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявником питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 Конвенції, а також права на життя згідно ст. 2 Конвенції та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно з ст. 8 Конвенції.
Суд вважає, що вжиті заявницею розумні заходи для захисту її дитини, а саме звернення до правоохоронних органів, - не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав дитини заявниці.
Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку наданим у справі доказам у їх сукупності, оцінивши також ризики, які можуть настати у майбутньому, недопущення повторних випадків домашнього насильства, суд дійшов висновку про необхідність видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_3 на строк 6 (шість) місяців, оскільки саме такий строк тимчасового обмеження прав кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи буде достатнім, обґрунтованим та легітимним заходом втручання у права та свободи особи.
Суд вважає, що видача обмежувального припису з визначеними заходами тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього конкретних обов`язків, на строк 6 (шість) місяців є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфліктної і потенційно небезпечної ситуації, захисту здоров`я дитини заявниці.
Отже, заяву про видачу обмежувального припису слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 350-1-350-8 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Луцької міської ради, Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, про видачу обмежувального припису - задовольнити.
Видати обмежувальний припис, яким вжити такі заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та покласти на нього такі обов`язки:
- заборонити ОСОБА_3 спілкуватися з постраждалою особою ОСОБА_2 ; 
- заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань 500 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , та до місця перебування постраждалої особи ОСОБА_2 в Комунальному закладі «Луцький заклад дошкільної освіти (ясла-садок №18 Луцької міської ради)» за адресою: м. Луцьк, вул. Івана Кожедуба, 1;
- заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 
- заборонити ОСОБА_3 вести телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Встановити строк обмежувального припису - 6 (шість) місяців.
Про видачу обмежувального припису кривднику не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Луцьке районне управління поліції ГУНП у Волинській області для взяття ОСОБА_3 на профілактичний облік, а також Виконавчий комітет Луцької міської ради.
Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про сторін та інших учасників справи:
Заявник: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Заінтересована особа: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 .
Заінтересована особа: Виконавчий комітет Луцької міської ради, місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Б. Хмельницького, 21; код ЄДРПОУ 04051327.
Заінтересована особа: Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, місцезнаходження: м. Львів, вул. Архипенка, буд. 1; код ЄДРПОУ 40867243.

Дата складення повного рішення суду - 12.03.2026.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області       В.Д. Шестернін