Справа № 299/5629/24

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29 квітня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 185-10 та ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29 квітня 2025 року провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 185-10, частиною другою статті 204-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 в частині адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185-10 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 204-1 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – 8500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).
Відповідно до постанови суду, - ОСОБА_1 01.07.2024 року близько 21 години 05 хвилин, перебуваючи на напрямку прикордонного знаку № 107, на території Вилоцької територіальної громади Берегівського району Закарпатської області, на відстані приблизно 150 м до державного кордону України, разом з трьома іншими особами намагався перетнути державний кордон України в пішому порядку поза пунктом пропуску через державний кордон України, однак був затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив вимоги частин першої, другої статті 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року № 1777-XII (зі змінами), де передбачено таке: перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку; залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 204-1 КУпАП, - спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, що вчинено групою осіб.
Згідно запису в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився від надання пояснення.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 285903 від 02.07.2024 року, складеному молодшим інспектором прикордонної служби 2 категорії – інструктором кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за частиною другою статті 185-10 КУпАП, вказано, що 01.07.2024 року о 21 годині 15 хвилин прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку прикордонного знаку № 107, на території Вилоцької територіальної громади Берегівського району Закарпатської області, на відстані приблизно 150 м від лінії державного кордону України, в межах прикордонної смуги, був виявлений та затриманий громадянин України ОСОБА_1 , який проігнорував неодноразово повторювані законні вимоги військовослужбовця зупинитися та надати для перевірки документи, що посвідчують особу, спільно з громадянами України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та вдався до втечі, під час переслідування було здійснено один попереджувальний постріл вгору із зброї «Форт-12Р» та в подальшому він був затриманий військовослужбовцями Державної прикордонної служби України. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги статті 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» та вчинив правопорушення, передбачене частиною другою статті 185-10 КУпАП, за ознакою вчинення правопорушення групою осіб (арк. 36).
Згідно запису в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився від надання пояснення.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду, а справу закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає нормам чинного законодавства. Вважає помилково наведені судом обставини, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 9, 12 ЗУ «Про Державний кордон України» зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено з ким ще перетинав ОСОБА_1 кордон, чи притягнута особа до відповідальності за ст.204-1 КУпАП, тобто в чому заклечається вина особи, яка притягається до адмінвідповідальності. Стверджує, що його вина не доведена матеріалами справи.
Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що участі у розгляді справи  ОСОБА_1 не брав, про оскаржувану постанову дізнався - 15.05.2025. Просить поновити строк на апеляційне оскарження.
До початку судового розгляду від адвоката Яворського А.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 надійшли заяви/клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ст.204-1 КУпАП мало місце 01.07.2024, однак оскаржувана постанова винесена 28.04.2025, тобто після спливу трьох місяців з дня вчинення та виявлення правопорушення, що свідчить про те, що судом першої інстанції накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення поза межами строків, встановлених ч.5 ст.38 КУпАП. Просить суд, оскаржувану постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 цього Кодексу.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника – адвоката Яворського А.Р., неявка яких із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. 
Приймаючи рішення про розгляд справи без зазначених учасників судового розгляду враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності, її розгляд проведено судом першої інстанції без участі останнього, а дані про належне виконання судом першої інстанції вимог ст. 285 КУпАП у матеріалах справи відсутні, тому причини пропуску строку на подання апеляційної скарги визнаються поважними, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.
Рішення суду першої інстанції у частині закриття провадження щодо  ОСОБА_1  за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення не оспорюється, а тому відповідно до положень ст. 294 КУпАП апеляційним судом не перевіряється.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП доведена, а висновки суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованими.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 285904 від 02.07.2024 стверджується, що 01.07.2024 року близько 21 години 05 хвилин, прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку прикордонного знаку № 107 (територія Вилоцької територіальної громади Берегівського району Закарпатської області), на відстані близько 150 метрів від лінії державного кордону України, разом з трьома іншими особами намагався перетнути державний кордон України в межах прикордонної смуги був виявлений та затриманий громадянин України ОСОБА_1 , який спільно з громадянами України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Угорщини в пішому порядку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, у складі групи осіб. Своїми діями громадянин України ОСОБА_1 , порушив вимоги статей 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення підтверджуються протоколом про адміністративне затримання від 01.07.2024, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 01.07.2024; рапортом молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії – інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 молодшого сержанта ОСОБА_2 від 02.07.2024; схемою виявлення та затримання ОСОБА_1 від 07.07.2024, ксерокопією закордонного паспорту ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи.
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України від 04.11.1991, та його винуватість у вчиненні, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.
Поряд з тим, жодного доказу, який би ставив під сумніви правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 стороною захисту не надано.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які б давали підстави вважати, що молодший інспектор прикордонної служби 2 категорії – інструктор кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 молодший сержант ОСОБА_2 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, і що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Разом з тим, під час розгляду апеляційної скарги, не встановлено й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового підписання ним складених щодо нього адміністративних матеріалів та відмови від надання пояснень з приводу обставин, що мали місце.
Крім того, ОСОБА_1 та його захисник не надали доказів того, що відносно ОСОБА_1 був вчинений моральний тиск чи незаконні дії з боку прикордонників, що призвело до підписання ним процесуальних документів, у тому числі заяви про розгляд справи без його участі. Між тим, апеляційний суд бере до уваги відсутність будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 оскаржував незаконність дій працівників прикордонної служби при його затриманні та складанні відносно нього адміністративних матеріалів.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Відповідно до диспозиції частини першої статті 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Згідно з частиною 2 цієї статті відповідальність настає за вчинення тих саме дій, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , суть вчиненого ним правопорушення полягає у спробі незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України в складі групи осіб.
Згідно ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.
Отже, ознакою об`єктивної сторони правопорушення, за яке передбачена відповідальність частиною другою статті 204-1 КупАП є, зокрема, перетинання або спроба перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску.
Таким чином, незважаючи на наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд оцінює їх, як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, оскільки вони спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, повно та всебічно досліджених судом першої інстанції.
Тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи доведено, що 01.07.2024 о 21 год 15 хв ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України в Угорщину поза пунктом пропуску, в результаті чого був виявлений та затриманий прикордонним нарядом у контрольованому прикордонному районі (територія Вилоцької територіальної громади Берегівського району Закарпатської області), на напрямку 107 прикордонного знаку, на відстані 150 метрів до державного кордону.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні переконливі відомості, які дають суду підстави вважати, що громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець м. Кременчук Полтавської області, знаходився в межах прикордонної смуги на напрямку 107 прикордонного знаку (територія Вилоцької об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) під час дії воєнного стану та тимчасової заборони чоловікам у віці від 18 до 60 років перетину державного кордону України, з іншою метою, а ніж спроба перетину державного кордону.

Наявні в матеріалах справи докази безумовно свідчать про наявність у ОСОБА_1 наміру на незаконний перетин державного кордону.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що ОСОБА_1 під час затримання не заперечував своєї вини та обставини, викладені у протоколі, а всі складені щодо нього матеріали підписав без жодних зауважень, а також те, що він не був позбавлений можливості викласти у протоколі або окремо свої заперечення щодо викладених у протоколі фактів, надати власні пояснення з приводу причин його знаходження 01.07.2024 в районі 107 прикордонного знаку, однак таких заперечень чи пояснень не виклав, що на переконання апеляційного суду свідчить про наявність у нього наміру на незаконний перетин державного кордону.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги апеляційний суд зазначає, що докази покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву.

За таких обставин, наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, отже судом першої інстанції під час розгляду справи дотримано вимоги ст. 279, 280 КУпАП, а доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли.

Щодо клопотання адвоката Яворського А.Р. про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, то воно підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, судом першої інстанції залишено поза увагою вимоги ч. 5 ст. 38 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 204-1 і 204-2 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня їх виявлення, але не пізніше року з дня їх вчинення.

Зміст ч. 5 ст. 38 КУпАП свідчить про те, що для її застосування пріоритетом є саме момент виявлення правопорушення і саме з цього дня починається відлік строку накладення адміністративного стягнення, у даному випадку – три місяці.

Як вбачається з матеріалів справи, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, мало місце 01.07.2024 і цього ж дня воно було виявлено працівниками прикордонної служби, про що свідчить факт складення щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне затримання саме 01.07.2024, однак оскаржувана постанова винесена 29.04.2025, тобто після спливу трьох місяців з дня вчинення та виявлення правопорушення, що свідчить про те, що судом першої інстанції накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення поза межами строків, встановлених ч. 5 ст. 38 КУпАП.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 38 цього Кодексу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 цього Кодексу.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага