Номер провадження: 33/813/106/26
Номер справи місцевого суду: 511/2904/25 
Головуючий у першій інстанції Гринчак С. І. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання – Губар Д.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника – адвоката Панчошенка О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , – адвоката Панчошенка О.В., на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.10.2025 року, відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч.1 ст.130 КУпАП
установив
25 серпня 2025 року о 13 годині 36 хвилин у м. Роздільна на вул. СМП-823 ОСОБА_1 , 1969 р.н., керуючи мотоциклом «Альфа», б/н (незареєстрований), здійснив рух, при цьому не мав права керування транспортними засобами відповідної категорії повторно протягом року. Громадянин ОСОБА_1 притягувався до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП від 11.05.2025 постановою серії ЕНА 4702022, чим порушив п.2.1.а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.
Також, 25 серпня 2025 року о 13 годині 36 хвилин у м. Роздільна на вул. СМП-823 ОСОБА_1 , 1969 р.н., керуючи мотоциклом «Альфа», б/н (незареєстрований), під час руху мав явні ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager 6810 на місці зупинки водій відмовився. Також він відмовився від проходження огляду у медичному закладі відповідно до вимог чинного законодавства. Своїми діями водій порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України (обов`язок водія за вимогою поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130КУпАП, та з урахуванням вимог ст.36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 , – адвокат Панчошенко О.В. подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що постанова суду незаконна та необґрунтована, просить скасувати постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративних правопорушень.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що
- ОСОБА_1 не керував транспортним засобом;
-Працівники поліції є упередженими особами, а їх покази є недостатніми для встановлення вини ОСОБА_1 та притягнення його до адміністративної відповідальності.
У судовому засіданні ОСОБА_1 , та його представник – адвокат Панчошенко О.В., підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих адміністративних правопорушень.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №433698 від 25.08.2025(а.с. 32), відповідно до якого 25 серпня 2025 року о 13 годині 36 хвилин у м. Роздільна на вул. СМП-823 ОСОБА_1 , 1969 р.н., керуючи мотоциклом «Альфа», б/н (незареєстрований), під час руху мав явні ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager 6810 на місці зупинки водій відмовився. Також він відмовився від проходження огляду у медичному закладі відповідно до вимог чинного законодавства. Своїми діями водій порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України (обов`язок водія за вимогою поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.08.2025 (а.с. 36).
- диском з відеофіксацією події (а.с. 41).
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі- Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція).
Згідно з ст.266 КУпАП, п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 3 розділу 1 Інструкції визначено ознаки алкогольного сп`яніння. Зокрема, ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
За положеннями Інструкції визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стані сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія такого стану в порядку медичного огляду у відповідному медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд. Отже, законодавством не передбачено право водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.
Проте, вимоги зазначеного пункту ПДР ОСОБА_1 , дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи.
За диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад адміністративного правопорушення.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду, поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .
Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 25.08.2025. Зокрема, відеозапис розпочинається з моменту як ОСОБА_1 котить транспортний засіб, до нього під`їжджають працівники поліції біля нього. Зафіксовано як поліцейський повідомив водієві про підозру перебування його у стані алкогольного сп`яніння, наголосивши ознаки такого сп`яніння, на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці чи у закладі охорони здоров`я, водій не погодився та відповів відмовою, при цьому, зазначив що алкогольні напої не вживає, роз`яснення поліцейським наслідків відмови від проходження огляду. Після цього, поліцейським роз`яснені права водію та складено протокол про адміністративне правопорушення. В ході складання адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 поводить себе агресивно та нецензурно висловлюється в бік поліцейських, від підпису в протоколах відмовляється.
Відтак, наявний відеозапис в цілому відображає послідовність дій поліцейських. Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, відповідають вимогам Інструкції. Так, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, портативний відеореєстратор – пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Вказаний відеозапис є належним доказом, оскільки на ньому чітко зафіксований факт неодноразових пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння та відмова водія від проходження такого огляду. Вказані обставини у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані. Об`єму наявних відеозаписів достатньо для перевірки встановлених судом обставин фактичної відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду справи.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 при складанні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП був присутнім, йому роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України, а також ст.268 КУпАП, повідомлено, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені ст.277 КУпАП, про що зроблено відмітка.
Крім того, відповідно до вимог п. 2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Частиною 5 статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1№ 433709, 25.08.2025 року, о о 13 годині 36 хвилин у м. Роздільна на вул. СМП-823 ОСОБА_1 , 1969 р.н., керуючи мотоциклом «Альфа», б/н (незареєстрований), здійснив рух, при цьому не мав права керування транспортними засобами відповідної категорії повторно протягом року. Громадянин ОСОБА_1 притягувався до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП від 11.05.2025 постановою серії ЕНА 4702022, чим порушив п.2.1.а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП(а.с.3).
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України повністю доведена належними та допустимими доказами, а саме: станом на 25.08.2025 р.  ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4702022 від 11.05.2025 р. до адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн. (а.с. 5), відповідно до якої  ОСОБА_1 , 11.05.2025 року о 09 годині 38 хвилин в м. Роздільна, вул. Сергія Дмитрієва, керував мопедом Альфа, б/н не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії; довідкою начальника Роздільнянського РВП ОСОБА_2 про те, що  ОСОБА_1 отримував посвідчення водія (а.с. 9).
Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях  ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, з огляду на те, що останній, внаслідок порушення п.п. 2.1 а ПДР, повторно протягом року керував транспортним засобом не маючи посвідчення водія відповідної категорії.
Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що водій ОСОБА_1 , всупереч п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху керував транспортним засобом без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, що він і не заперечував.
Частиною 5статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті, а саме, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом та за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
У відповідності до вимог п. 2.1 «а» ПРД України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Таким чином, висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.
Твердження апеляційної скарги що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є неприйнятними.
Так відповідно до свідчень інспектора СРПП Роздільнянського РВП Шишов В.Р. в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 25.08.2025 року приблизно о 13.30 год., він, разом в групі з поліцейським СРПП Роздільнянського РВП ОСОБА_3 рухались на службовому автомобілі в м. Роздільна по вул. Кишинівській, від блокпосту в бік вул. Сергія Дмитрієва (40 років Перемоги), та при перетині залізничного переїзду, де праворуч до переїзду розташована вул. СМП-823. ОСОБА_3 керував автомобілем, а він сидів поруч та побачив як по вул. СМП-823 рухається мопед з водієм, який був без шолому. Оскільки відео реєстратор в автомобілі фіксує тільки те що відбувається попереду, тому рух мопеду не попав на фіксацію, але вони, як патрульні поліцейські, вирішили здійснити розворот руху свого автомобілю та повернути на вул. СМП-823, з метою фіксації на відео реєстратор рух мопеда та перевірки водія цього транспортного засобу, оскільки він був без шолому, що є порушенням ПДР. Проте, поки вони здійснювали розворот, водій який був до цього на мопеді, зліз з нього та йшов поруч з мопедом. Коли вони під`їхали до водія та зупинили його, то побачили, що це ОСОБА_1 , який вже ними нещодавно був зупинений на цьому ж мопеді і на нього був складена постанова за керування транспортними засобами без посвідчення водія відповідної категорії. Коли, вони почали зазначити ОСОБА_4 , що бачили як він здійснював рух на мопеді і звернули увагу саме на те, що він без шолому, останній почав себе агресивно поводити та нецензурно спілкуватися.
Відповідно до відеозапису долученого до матеріалів справи ОСОБА_1 визнає що керував транспортним засобом (Файл 0009/13:40:50) зокрема зазначає, що він проїхав мимо.
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер та досліджується у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки на ньому відображено подію, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду справи.
Крім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення від 25.08.2025, який з огляду на положення ст.251 КУпАП, є одним із доказів у справі, та в якому зафіксовано адміністративне правопорушення. При цьому, ОСОБА_1 , будучи ознайомленим із складеним протоколом, не підписав протокол та від підпису відмовився, хоча не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення ті пояснення, які вважав за потрібні.
Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується сукупністю доказів, які є у матеріалах справи, а позиція сторони захисту щодо недоведеності факту керування апеляційним судом розцінюється як обраний спосіб захисту. При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що обов`язок відеофіксації за ч.2 ст.266 КУпАП стосується саме процедури огляду водія на стан сп`яніння чи відмови від огляду, а не моменту руху (безпосереднього керування) ним транспортним засобом.
Отже, доводи апеляційної скарги в наведеній частині суд визнає голослівними.
Апеляційний суд також не вбачає в діях поліцейських інших порушень норм та приписів чинного законодавства під час складення протоколу, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в обґрунтування своєї позиції щодо упередженої поведінки поліцейських, оскільки такі доводи не підтверджені належним та допустимими доказами, в той час як відеозапис події навпаки свідчить про правомірну поведінку поліцейських та належне і професійне виконання ними своїх обов`язків. При цьому будь-яких зауважень ОСОБА_1 щодо незаконності дій поліцейських на відеозаписі події не зафіксовано.
Зазначені вище докази, на переконання апеляційного суду, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, а також, відмова особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , – адвоката Панчошенка О.В.– залишити без задоволення.
Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.10.2025 року, відносно ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , про накладення стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду     Ю.І. Кравець