Суддя Маркосян М. В. 

Справа № 644/11905/25 
Провадження № 2/644/136/26 

16.04.2026 

Рішення
Іменем України 

16 квітня 2026 року м. Харків
Індустріальний районний суд м. Харкова в складі
головуючої судді – Маркосян М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Скорик Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , відповідно до якого просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором №630498889, у розмірі 133705,64грн., з яких 85639,15 грн – прострочене тіло кредиту, 48066,49 грн – відсотки за користування кредитом.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 09.12.2016 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630498889. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник (відповідачка) своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 133705,64грн., зазначену суму позивача просить стягнути в судовому порядку.
12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року
Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі – 2 422,40 грн сплаченого судового збору. 
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 18.12.2025 було відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні.
Від відповідача надійшов відзив, в якому представник відповідача заперечила проти позову на тих підставах, що надані позивачем до позову документи, зокрема анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Альфа-Банк" не є доказом укладення кредитного договору, оскільки містить лише особисту інформацію заявника, обрання нею картки та прийняття нею пропозиції про її комплексне банківське обслуговування. В анкеті-заяві міститься посилання на договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, однак сам договір в матеріалах справи відсутній, а у анкеті-заяві не зазначено, що саме ця анкета вважається договором або принаймні є його складовою частиною. Крім того, наданий позивачем розрахунок не містить інформації про те, чи використовувала відповідач кредитний ліміт та про дату і розмір використання такого ліміту. Вважає, що виписка по рахунку з кредитною карткою не є доказом укладення кредитного договору, зважаючи на те, що вона зроблена за поточним рахунком, який не зазначений в жодному з інших наданих позивачем доказів. Позивачем було безпідставно нараховано та стягнуто комісію за РКО на загальну суму 74 318,17 грн., також відсутні докази погодження відсоткової ставки за користування кредитом. Також, у відзиві відповідач зазначив про витрати на правничу допомогу в розмірі 18000,00 грн. 
28.01.2026 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечив на відзив та зазначив, що факт укладення 09.12.2016 року між сторонами кредитного договору №630498889 підтверджується анкетою-заявою, яку було підписано відповідачем, зі змісту якої вбачається, що останній підтвердив акцепт Публічної пропозиції та укладення договору між ним та банком на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені на веб-сторінці www.alfabank.ua або у разі її подальшої зміни – за іншою електронною адресою, що буде вказана в договорі. При укладенні вказаного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою врегульовано норми щодо договорів приєднання. Відповідно до пунктів угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630498889, що власноручно підписана 09.12.2016 року ОСОБА_1 , за умовами якого встановлений ліміт відновлювальної кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн.; сума кредиту, що є доступною на момент укладання угоди складає 1000,00 грн; сума кредиту, що може бути доступна в будь-якому випадку не може перевищувати ліміт відновлювальної кредитної лінії, який становить 200000,00 грн; процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою складає 26% річних. Комісія за РКО є оплатою за комплекс супутніх банківських послуг, пов`язаних з обслуговуванням кредитного продукту: ведення поточного рахунку, обробка платежів, забезпечення функціонування платіжної картки, моніторинг заборгованості, здійснення розрахункових операцій тощо. Ці послуги не зводяться виключно до надання інформації про стан заборгованості, яку споживач має право отримувати безоплатно один раз на місяць (ч. 1 ст. 11 Закону «Про споживче кредитування»). У випадку нарахування відповідачці комісія за РКО є оплатою за реальні супутні послуги, передбачені законом і включені до загальної вартості кредиту. Умова про комісію не суперечить ч. 5 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування», оскільки не обмежує права споживача порівняно із законом.
16.02.2026 від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення в яких представник ще раз зазначив про те, зокрема, що у п.п. 7 та 8 частини 2 Анкети-Заяви про акцепт Публічної пропозиції, що підписана безпосередньо відповідачкою, чітко вказано, що ОСОБА_1 ознайомлена та цілком згодна зі змістом Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», яка оприлюднена на Інтернет-сторінці Банку, підписання анкети-заяви є акцептом публічної пропозиції та призводить до укладення договору, в межах якого клієнту надається кредитний продукт на визначених Банком умовах., щодо збільшення кредитного ліміту, зазначили про те, що відповідно до п. 2.3.1. Додатку № 4 до Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «СЕНС БАНК» банк має право змінювати ліміт. Згідно з офіційними правилами Сенс Банку, розміщеними на офіційному сайті Банку (help.sensebank.com.ua), перевірка можливості збільшення відбувається автоматично раз на 3 місяці, клієнт отримує SMS, ліміт встановлюється через 24 год., якщо немає відмови. Відповідач не подав заяву на відмову, продовжував користуватися карткою, що свідчить про згоду та узгоджується з положеннями ст. 641 ЦК України. Збільшення не є самовільним, оскільки воно передбачене договором, з яким клієнт погодився в Анкеті-Заяві. 
У судовому засіданні 07.07.2026 представники позивача та відповідача ще раз зазначили свої позовні вимоги, заперечення, надали суду пояснення щодо суті позовних вимог та доказів у справі. 
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що 09.12.2016 між АТ «Альфа-Банк», та відповідачкою, ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, а саме 09.12.2016 року відповідач звернулася до АТ «Альфа-Банк» (далі – Банк) з метою отримання банківських послуг.
09.12.2016 року відповідачка власноруч підписала Анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «АЛЬФА-БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «АЛЬФА-БАНК», а 11.11.2016 - оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, довідку про умови кредитування з використанням картки «максимум-готівка».
Як вбачається з п.п. 7 та 8 ч. 2 Анкети-Заяви про акцепт Публічної пропозиції, що підписана відповідачкою, зазначено про те, що ОСОБА_1 ознайомлена та згодна зі змістом Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» (далі – Договір), яка оприлюднена на Інтернет- сторінці Банку за електронною адресою www.alfabank.ua (або за іншою адресою в разі зміни); а також ознайомлена та згодна з Правилами користування карткою, Порядком участі та обслуговування у Системі електронних грошей «Максі», Правилами Системи електронних грошей «Максі», Тарифами ПАТ «Альфа-Банк», які є невід`ємною частиною Договору; беззаперечно підтверджує, що отримала свій примірник Договору разом із усіма додатками, а також примірник цієї Анкети-заяви про акцепт у день укладення Договору. Підписанням Анкети-заяви про акцепт відповідачка також підтвердила свою безумовну згоду з тим, що всі відносини між нею та Банком регулюються умовами Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа- Банк» (правонаступник – АТ «Сенс Банк»), затвердженого розпорядженням Банку (із усіма змінами та доповненнями), діюча редакція якого розміщена на Інтернет- сторінці Банку за адресою www.alfabank.ua (або у разі її подальшої зміни – за іншою електронною адресою, що буде вказана в Договорі), разом із усіма Додатками до Договору.
Таким чином, підписання анкети-заяви є акцептом публічної пропозиції та призводить до укладення договору, в межах якого клієнту надається кредитний продукт на визначених Банком умовах.
Згідно з підписаною відповідачкою офертою на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 11.11.2016 позивач та відповідачка погодили умови відкриття розрахункового рахунку, встановлення кредитного ліміту та умови користування кредитними коштами. Зокрема сторонами договору було погоджено, встановлення відновлювальної кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. ; сума кредиту, що є доступною на момент укладання Угоди складає 1,000.00 грн; сума кредиту, що може бути доступна в будь-якому випадку не може перевищувати ліміт Відновлювальної кредитної лінії, який становить 200 000 грн; реальна місячна процентна ставка 5,7%. Також, відповідно до пункту 3.2 оферти, процентна ставка за користування кредитними коштами при вчиненні торгових операцій та (або) зняття коштів становить 26% річних.
Згідно довідки позивача зазначено про те, що в межах оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630498889 (номер присвоїв банк) відповідачці було надано платіжні картки строком дії до 31.10.2019 і потім строком дії до 31.10.2024.
Крім того, отримання кредиту за кредитним договором підтверджена позивачем випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 09.12.2016 по 30.09.2025, яка є первинним документом у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і з якої вбачається, що відповідачці були надані банком кредитні кошти, якими вона користувалася, та за яким була встановлено від`ємне значення, тобто заборгованість відповідача. 
Отже, судом, на підставі наданих позивачем достовірних та достатніх доказів, встановлено факт укладення кредитного договору АТ «Альфа Банк» та відповідачем та користування кредитним коштами, яке відбувалось протягом 2019-2024 років. 
12.08.2022 АТ «Альфа Банк» відбулась зміна найменування позивача з Акціонерне товариство «Альфа Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином відповідно до умов договору не виконував. Внаслідок порушення договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку заборгованості позивача, станом на 30.09.2025 року становить 133 705,64 грн. , з яких 85 639,15 грн – прострочене тіло кредиту, та 48 066,49 грн – відсотки за користування кредитом. В той же час, зазначений розрахунок було спростовано відповідачем.
Щодо заперечень відповідача про те, що банком нараховувались відсотки поза межами строку дії договору, суд зазначає таке. Довідки про умови кредитування з карткою "Максимум-готівка", строк дії лінії – 1 рік з можливістю пролонгації за умови дотримання клієнтом умов Договору. Як вбачається з інших наданих позивачем документів, зокрема із довідки позивача про видачу платіжних карток та виписку по рахунку, відповідачка продовжувала користуватись кредитними коштами та платіжними картками поза межами однорічного строку, що свідчить про пролонгацію договору. Зокрема, згідно з випискою по рахунку, останнє погашення овердрафту за кредитним договором відбулось 12.07.2022 року. 
Однак, як вбачається із виписки по рахунку відповідачки, наданої до матеріалів справи, не спростовано позивачем, АТ «Альфа Банк», в подальшому АТ «Сенс Банк» було нараховано та включено у загальну суму заборгованості комісію за РКО на загальну суму 74318,17 грн., яке здійснювалось постійно до 2024 року.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частини першої, другої та п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. За пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Пунктом 5 Правил про споживчий кредит передбачено, що банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частиною 1 та частиною 2 статті 11, частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, позивачем не надано у справу підстави для нарахування комісії за РКО на загальну суму 74318,17 грн. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, сума комісій була безпідставно нарахована відповідачці. 
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.
Отже, банком протягом 2016-2024 років безпідставно збільшувалась сума зобов`язань відповідачки на суму нарахованих комісій, які, згідно з виписки по рахунку, наданої позивачем переносились на прострочену заборгованість відповідачки за тілом кредиту (овердрафт). Таким чином, загальна сума заборгованості за тілом кредиту підлягає зменшенню на суму 74318,17 грн., а саме, сума, яку банк просить стягнути з відповідачки підлягає зменшенню на суму безпідставно нарахованих комісій. 
Щодо стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту та нарахованих відсотків, суд керується такими нормами діючого законодавства. 
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно дост.549 ЦК України та умов Договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та / або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеню). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в загальному розмірі 59387,47 грн., яка повністю складається з тіла кредиту в розмірі 11320,98 грн. та нарахованих відсотків в розмірі 48066,49 грн., в зв`язку із неврахуванням судом 74318,17 грн. комісій за розрахунково-касове обслуговування. 
Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими у розмірі 59387,47 грн.
Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. 
Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, то витрати по сплаті позивачем судового збору в сумі 2422,40 грн. слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.
Також, відповідач у відзиві просить розподілити витрати на правничу допомогу в розмірі 18000,00 грн. При вирішенні вимоги в частині відшкодування судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.
Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №569/17904/17, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №826/15063/18.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано копію угоди про надання правничої допомоги №06-сз/ц-26 від 19.01.2026, акт виконаних робіт до угоди про надання правничої допомоги №06-сз/ц-26 від 19.01.2026, рахунок-фактуру від 27.01.2026 та квитанцію на суму 18000,00 грн., а також, попередній (орієнтовний розрахунок витрат адвоката). З зазначених документів вбачається, що адвокатом було надано правничих послуг ОСОБА_1 на загальну суму 18000,00 грн., однак, послугами, які пов`язані з судовою справою можно вважати лише складання відзиву у справу, адже оплата аналізу судової практики та документів, оплата консультацій адвоката за рахунком не стосуються розгляду справи в суді, або є частиною складання заяви по суті спору. Попередня оплата участі адвоката Цимбал А.А. у судовому засіданні також не підлягає відшкодуванню, адже участь у судовому засіданні при розгляді справи, в якій відповідачкою є ОСОБА_1 брав інший адвокат – Кіналь Б.В.
Таким чином, керуючись критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають розподілу, витрати відповідача на правничу допомогу на загальну суму 12000,00 грн., які підлягають стягненню з позивача пропорційно вимогам, за якими було відмовлено в позові, тобто розглянуто позов на користь відповідача.
Отже, підсумовуючи порядок розподілу судових витрат, суд зазначає, що позов підлягає задоволенню на суму 59387,47 грн. з заявлених 133705,64 грн., тобто на 44,42% від заявленою суми. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1075,95 грн. витрат на оплату судового збору, а з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6670,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 200, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором №630498889 від 09.12.2016 у розмірі 59387,47 грн. 
В іншій частині в задоволенні позову – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» судові витрати у розмірі 1075,95 грн. 
Стягнути з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на користь  ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 6670,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Повне найменування учасників справи:
позивач: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВЕЛИКА ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 100; Код ЄДРПОУ 23494714).
відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ). 
Повне судове рішення складене 16.04.2026 р.

Суддя Марина МАРКОСЯН